KLEOPATRA
Rooman hallitsijat kohtasivat Farsaloksessa-
-verisessä sisällissodassa.
Caesarin legioonat löivät mahtavan Pompeiuksen joukot.
Caesar hallitsi nyt Roomaa yksin.
Caesar ei riemuinnut siitä kuin aiemmista voitoistaan-
- sillä ruumiit, jotka legioonat laskivat, hautasivat ja polttivat-
-olivat heidän maanmiehiään.
Roomalaisista ruumiista nousee yhtä musta savu-
-ja yhtä kammottava löyhkä.
Pompeius tätä tahtoi, en minä.
Kirjaa muistiin se, mitä olen sanonut.
Voitte nousta.
Älkää esittäkö liian katuvaista älkääkä liian ylpeää.
Taistelitte kehnosti Pompeiuksen joukoissa.
Miehenne voivat liittyä joukkoihini ja palata Roomaan roomalaisina.
Saatte saman etuoikeuden. Teitä kuitenkin tarkkaillaan.
Petturit ja pelkurit tapetaan.
Mitä nyt, Flavius? Antoniusko? Tosiaan, Canidius.
Toivottavasti hän tuo uutisia Pompeiuksesta.
- Tervehdys, Caesar! - Juo malja minulle...
ja Marcus Antoniukselle, Caesarin oikealle kädelle.
Mitä uutisia tuot Pompeiuksesta?
Pompeius livahti käsistämme naamioituneena kaupustelijaksi.
- Hän jätti kauppatavaransa. - Mihin hän meni?
Rannikolla odottaa pitkälle matkalle varustettu kaleeri. Kohde on Egypti.
Egyptikö? Saattaa olla. He ovat hänelle paljon velkaa.
Hän saa turvapaikan sekä lisää rahaa ja aikaa.
Tämä ei vielä olekaan ohitse.
Rufio, kysy neuvoa auguureilta.
Kohtaanko Pompeiuksen vihdoin Egyptissä?
- Eikö Caesar palaa Roomaan? - Menen muutenkin Egyptiin.
Nuori kuningas Ptolemaios sotii sisarensa kanssa.
He tuhoavat toisensa ja samalla Rooman vehnää.
Se voi odottaa. Antakaa Rooman kansan ottaa Caesar vastaan.
- Otitte suuren riemuvoiton. - Riemuvoitonko?
Mistä? Kenestä?
Canidius, jätä 10. ja 12. legioona minulle.
Antonius vie loput Roomaan. Hän lähteköön matkaan viipymättä.
Marcus Antonius puhuu Roomassa Caesarin puolesta.
Hänen auktoriteettiaan ei saa epäillä.
Hänen sanansa on Caesarin, ja Caesarin sana on laki.
Niin tietenkin, mutta hän ei saa kajota legiooniin.
- Ne toteuttavat lakia. - Caesar.
Kun Caesarin kaleerit purjehtivat kohti Egyptiä-
- egyptiläiset sotivat roomalaisten tapaan toisiaan vastaan.
Ptolemaios ei halunnut jakaa valtaa sisarensa Kleopatran kanssa-
- vaan karkotti hänet Aleksandriasta ja yritti tuhota hänet.
Tänään on toripäivä. Tori on kerran viikossa palatsin edustalla.
Missä Caesarin kunniavartio on? Entä kuninkaallinen airut?
Näemme iloksemme suuren Caesarin raivaavan tiensä torin halki.
Marcellus! Mukaan tulee 12 miestä miekkoineen.
Raivatkaa tie palatsin portaille ja pitäkää se avoinna.
He odottavat meidän olevan juuri niin typeriä-
- että käymme käsiksi kansaan. Tänään on toripäivä-
- joten käymme torilla. Teemme ostoksia matkalla palatsiin.
Kaikki maksetaan kolikoilla.
Käske heidän panna miekat pois ja ottaa kukkarot esiin.
Oliiveja! Oliiviöljyä!
Kas, Samoksen viiniä.
Mitä viini maksaa? Neljä drakmaako?
Otan 60 ruukkua miehilleni.
Maksa hänelle. Maksa.
Sanoit, että roomalaiset suututtavat kansan.
Mikseivät he tee niin?
Kuningas kysyi teiltä jotain, herra hovimarsalkka.
Roomalaiset ovat vähä-älyisiä. He tekevät arvaamattomia asioita.
Varsinkin yksi roomalainen, arvaamattomuuden mestari.
Miksi hänellä on noin vähän miehiä?
Olette niin komeita, että kuningas voi olla kuka tahansa teistä.
Tämä on kuningas Ptolemaios, valtakunnan ylä-ja alaosan herra-
-Ran, Horuksen ja Thotin poika...
Ja niin edelleen. Tervehditte minua.
Minä, Gaius Julius Caesar, konsuli, pontifex maximus, kiitän teitä.
Rooma tervehtii kuningas Ptolemaiosta-
- ja hänen sisartaan kuningatar Kleopatraa.
He eivät kerro sitä teille, mutta Kleopatra on kuollut.
Hän yritti tappaa minut. Hänet karkotettiin erämaahan, ja hän kuoli.
On totta, että majesteetin sisar juonitteli tappaakseen hänet-
-mutta Kleopatra ei ole kuollut.
On totta, että hän pakeni Aleksandriasta...
Anteeksi, että keskeytän, mutta totuutta voi etsiä vaikka iäti.
Olette Pothinus, hovimarsalkka ja pääeunukki. Asemanne on korkea.
Siihen pääseminen vaatii tiettyjä uhrauksia.
Theodotus, majesteetin historian, filosofian ja kunnianhimon opettaja.
Ja Achillas. Nyt sotilas kysyy toiselta sotilaalta:
- Missä Kleopatra on? - Armeijansa luona.
- Montako miestä hänen perässään on? - Kyllin monta.
Saanko puhua? Tulitte varmasti rauhanomaisin aikein-
- ja toivotamme teidät kunnioittaen tervetulleeksi.
Ongelmamme koskettaa vain meitä, joten miksi tulitte, Caesar?
Ennen kuin Ptolemaioksen ja Kleopatran isä kuoli-
- hän teki heistä molemmista Egyptin hallitsijoita.
Rooma nimitettiin holhoojaksi ja testamentin valvojaksi.
Tulin kysymään, miksi Kleopatra on syösty vallasta.
Lopetan hänen ja Ptolemaioksen riidat-
- ja varmistan, että he hallitsevat yhdessä.
Siitä tulee vaikeaa. Kleopatra luopui kruunustaan.
- Teen oikeudenmukaisen päätöksen. - Hän hakee Kleopatran takaisin!
Ehkä aurinko paistaa kahden valtakunnan herraan liian kirkkaasti.
- Jos haluatte mennä levolle... - En halua.
Haluan nähdä, kun annatte tuon hänelle.
Anteeksi. Olin aivan unohtaa.
Herrani toivottaa Caesarin tervetulleeksi arvokkaalla lahjalla.
- Olette kovin antelias. - Antakaa Pompeiuksen sormus.
Tämä on osoitus majesteetin ystävyydestä ja arvostuksesta.
Pompeius Suuri.
Sanotaan, että kuolleet eivät pure.
Miellyttääkö lahja? Teidän arveltiin pitävän siitä.
Aurinko suo kirkkauttaan turhankin runsaasti.
Täällä on liian kuuma kuninkaille.
Hänen majesteettinsa vetäytyy levolle.
Antakaa Hänen majesteetilleen roomalainen kunniavartio.
Hän ei kai kuollut sinun kätesi kautta.
Jos olisitte kuullut minusta, tietäisitte paremmin.
Järjestäkää miehilleni yösija ja ruokaa. Minä majoitun palatsiin.
- Saatan teidät itse. - Kuka tahansa kelpaa paitsi sinä.
Etsi Pompeiuksen ruumis, vaikka joutuisit repimään tuhat kieltä irti.
Ruumis pestään, ja muut kunnia- seremoniat tehdään asiaankuuluvasti.
Ilman muuta.
Nämä on säilytettävä: Kuuportti ja tämä, tämä ja tämä.
- Mitkä asemamme ovat? - 10. linkojoukko on Kuuportilla.
- 12. hoitaa muut. Se on hajallaan. - Se saa nyt kelvata.
- Onko kaivot tutkittu? - Vesi on juomakelpoista.
Toistaiseksi. Vartioikaa niitä ja viljaa.
Pidämme pintamme loputtomiin.
Ehkä viikon ajan, mutta se riittää toistaiseksi.
Mitä sinä haluat?
Voiko mieheen luottaa?
Joku on tuonut minulle lahjan kuningatar Kleopatralta.
Hän on mattokauppias, mutta Flavius epäilee sitä. Mies tuntee palatsin.
Hän tuli salakäytävästä, josta kukaan ei tiennyt.
Pothinus voi lähettää murhaajan Kleopatran nimissä.
Tuo mies sisään.
Toitko lahjan Kleopatralta? Pane se maahan ja lähde.
Kuningattareni vaati, että toimitan sen Caesarille.
Olen Caesar.
Ette ole, amiraali Agrippa, ettekä tekään, Rufio ja Germanicus.
Kuningattareni lahja on tarkoitettu vain Caesarin silmille.
Matto näyttää vaarattomalta. Lainaa miekkaasi, Rufio.
Lahjaa täytyy ehkä leikellä.
Eikö olisi helpompaa kantaa mattoa olkapäällä?
- Se olisi epämukavampaa. - Teille vai matolle?
Tuo miekka, Caesar... Matto on hauras. Minä avaan sen.
- Käännä se ensin. - Se on nyt oikein päin.
Haluan nurjan puolen päälle. Käännänkö sen miekallani?
Tavaran laadun pystyy päättelemään paremmin-
-jos katsoo ensin nurjaa puolta.
Tervehdys, Kleopatra, Horuksen ja Ran sukua, kuun ja auringon lemmitty-
- Isiksen tytär ja Egyptin ylä-ja alaosan kuningatar.
- Kiitos. - Tule tänne.
Vie tämä vartion päällikölle.
Kuningattaren huoneet on pantava valmiiksi.
- Pysy siinä. Annoinko luvan lähteä? - Ette, Teidän majesteettinne.
Tämä on minun palatsini. Kaikki on minun saatavillani.
- En ole vankinne. Olette vieraani. - Olette hyvin ystävällinen.
Mitä huoneisiini tulee-
- palvelijattareni ja muut ovat pian saaneet ne valmiiksi.
- Se on mahdotonta. Ovia vartioidaan. - Ovia on monenlaisia.
Niin tietenkin. Teidän täytyy joskus esitellä palatsia.
- Mitä sinä odotat? - Lupaanne.
Voit mennä.
Apollodorus.
Kiitos.
Olen iloinen, että käskyni tuli perille ja...
Käskynnekö? Ei todellakaan tullut. Miksi tottelisin käskyänne?
Matka ei tunnu uuvuttaneen teitä, mutta minulla on ollut pitkä päivä.
On tärkeää, että ymmärrämme toisiamme.
Selviätte epätoivoisesta tilanteestanne vain minun avullani.
Teinä en puraisisi sitä. Toitteko sen mukananne? Onko joku maistanut sitä?
- Se on luultavasti myrkytetty. - Se on toinen ratkaisu tilanteeseeni.
Siedätte minulta paljon.
Siksikö, että olette niin paljon vanhempi?
- Karttanne ovat kehnoja. - Olemme ikääntyneet yhdessä.
Lännen järvet on merkitty huonosti. Tiettyjä kukkuloita ei edes ole.
Kertokaa se kartantekijöilleni ja alaisilleni.
Alku on ollut huono. Olen silittänyt teitä vastakarvaan.
En tiedä, haluanko teidän silittävän minua lainkaan.
Saan sentään istua, vai kuinka?
Teidän on pian tehtävä minusta Egyptin ainoa hallitsija.
Lopetan veljenne ja teidän torailun.
- Ette ole typerys, vai oletteko? - En, vaikka ehkä kehun itseäni.
Olette nähnyt veljeni ja kuunnellut häntä-
- ja sitä ilkeää miestä, jonka vallassa hän on.
Olemmeko yhtä mieltä siitä, että Rooma haluaa Egyptiltä-
-viljaa ja rikkauksia?
Rooman suuruus on aina rakentunut Egyptin rikkauksille.
Saatte ne kaikki ja vieläpä ilman taistelua.
Siihen on vain yksi keino. Tehkää minusta kuningatar.
- Tuo kuulosti uhkavaatimukselta. - Muuta keinoa ei ole.
Koko omaisuutenne koostui äsken uskollisesta orjasta ja matosta.
Nyt minulla on teidät, Caesar, ja armeijani.
Kukaan kuolevainen ei voi tappaa minua.
Tosiaan. Olen kuullut, että kuvittelette olevanne jumalatar.
Isishän se oli, eikö totta?
Vaadin teitä harkitsemaan, mitä sanotte. Minä olen Isis.
Miljoonat palvovat minua. Älkää sekoittako sitä, mitä minä olen-
- Rooman kenraalien "jumaluuteen", joka tuntuu tulevan kilven mukana.
Ettekö valinnutkin olevanne Venuksen jälkeläisiä?
On minun vuoroni vaatia. Olette väsynyt matkasta ja haluatte levolle.
En ole palvelija, joten ette voi lähettää minua pois.
Teillä ei ole armeijaa. Se hajosi, koska ette voinut maksaa sotilaille.
Egyptin rikkaudet eivät ole teidän. Ette voi lahjoittaa niitä.
- Keskustelkaamme myöhemmin. - Se voi olla myöhäistä molemmille.
- Vastaan turvallisuudestanne. - Entä omastanne?
Olen valmiina ainakin toistaiseksi.
Toivottavasti.
Toivottavasti olette niin viisas, nerokas ja jumalallinen kuin sanotaan.
Rooman kenraalit ylenevät kovin nopeasti jumaliksi.
Muutama voitto, muutama verilöyly.
Vasta eilen Pompeius oli jumala.
- Hänet murhattiin, eikö niin? - Niin.
He halusivat miellyttää teitä. Eihän se miellyttänyt?
Ei.
Muistelin tänään, miten paljon tyttäreni rakasti häntä.
Tyttäreni kuoli yrittäessään antaa hänelle pojan.
Annoin tämän sormuksen Pompeiukselle.
Nukkukaa hyvin. Seuraavista päivistä tulee vaikeita.
Hyvää yötä.
- Saattakaa Kleopatra huoneisiinsa. - Vartija!
Käytävät ovat pimeitä, hyvät herrat.
Älkää silti pelätkö. Minä olen turvananne.
Emmekö ole tänään jo tehneet kylliksi? Voimme jatkaa aamulla.
Jotain on vielä tehtävä. Karttamme eivät ole sellaisia kuin pitäisi.
- Miksi niin uskotte? - Vaistoan sellaiset asiat.
"Virallisesti makedonialaista alkuperää, ei egyptiläistä."
"Kleopatra on äärettömän älykäs, nokkela ja lukenut"-
- "ja hallitsee luonnontieteitä ja matematiikkaa. Hän puhuu 7 kieltä."
"Ellei hän olisi nainen, häntä olisi pidettävä älykkönä."
- Älyköt kyllästyttävät minua. - Siksi oletkin hyvä amiraali.
Tämä kiinnostaa laivastoa:
"Kleopatra käyttää keinoinaan kidutusta, myrkkyä"-
- "ja seksuaalisia kykyjään, jotka ovat huomattavat."
"Rakastajia on niin monia, ettei nimistä voi pitää lukua."
"Hän valitsee miehen eikä odota naisellisesti miehen aloitetta."
Olimme oikeassa, kun emme halunneet jättää teitä kahden.
Anteeksi. En kuunnellut.
- Ette kai luota Kleopatraan? - En hetkeäkään.
"Luottaa." Se sana on aina tehnyt minut levottomaksi.
Sen jälkivaikutukset ovat yhtä huonot kuin viinin.
En siksi enää juo viiniä enkä luota ihmisiin.
Tämä on ollut pitkä ja vaikea päivä.
Seuraavat päivät ovat ehkä vielä pitempiä ja vaikeampia.
- Hyvää yötä. - Hyvää yötä.
Flavius!
On jälleen syys, rakas Lesbia
Katso, kuinka Roomassa lehdet putoavat, putoavat
Ja lempiväisten suudelmat lupaavat kevättä
Kevät satakielineen talven päättää
Maistan ruokaanne, Isiksen tytär. Jos se tappaa, tappakoon minut.
Rakkaus epätoivoon johtaa ja kauneus murheeseen
- Miksi lopetit, Foibos? - Käytävässä liikkuu joku.
Roomalaiset pelottavat vihollisiaan tömistämällä suuria jalkojaan.
Ei. Sieltä tulee mies, jota muut seuraavat.
- Caesar, uskoisin. - Niinkö?
Älkäämme tuottako hänelle pettymystä.
Roomalaiset kertovat taruja kylvyistäni, palvelijattaristani-
-ja moraalistani.
- Kleopatra pyysi audienssia. - Niin, eilen.
- Minulla oli puuhaa. - Kuningatar kylpee.
- Voisitteko palata myöhemmin? - En.
Tarttukaa häneen. Älkää satuttako häntä.
Olet hyvä mies. Toivottavasti Kleopatra arvostaa sitä.
Odota tässä.
Rakastakaamme miettimättä juoruja neitsyiden
He ikääntyneet jo ovat
Aurinko laskee ja palatakin saattaa
Me uinumme läpi yhden iäti jatkuvan yön
Tunkeilija! Mies!
- Tekö se olettekin? - Halusitte tavata minut.
Kutsuin teidät eilen audienssille valtaistuinsaliini.
En saanutkaan mennä sinne.
Se on liian lähellä veljenne ja muiden huoneita.
Kukaan ei sano minulle, minne minä saan mennä ja minne en!
- Teillä ei näköjään ollut asiaa. - Haluan kruununi!
Olette sentään hyvin pukeutunut. Onko tuo paras haarniskanne?
Lähes, mutta en käytä sitä teidän kunniaksenne.
Tiedän sen. Kävitte aikaisin aamulla Aleksanterin haudalla.
Jäitte yksin hänen sarkofaginsa luokse.
Mistä te sen tiedätte?
Te vain tuijotitte häntä.
Sitten te itkitte.
Miksi te itkitte, Caesar?
Tuo mies lausuu kauniisti. Onko hän sokea?
- Älkää satuttako häntä. - En.
Hän lausuu Catullusta kauniisti.
Catullus ei pidä teistä. Miksette tapattanut häntä?
Koska minä pidän hänestä.
En Caesaria tahdo miellyttää, olkoon mikä tahansa väriltään
Achillaan joukot ovat matkalla Aleksandriaan.
Heitä on 20-30 kertaa niin paljon kuin teitä.
- Hän saartaa palatsin. - Paitsi meren puolelta.
- Aikooko suuri Caesar purjehtia pois? - En toistaiseksi.
Achillas voi hyökätä huomenna tai ylihuomenna, jos tahtoo.
Se on hyvin todennäköistä.
Miten voitte kuvitella mahtavanne mitään niin suurelle ylivoimalle?
- Älkää vastatko "toistaiseksi". - Kestämme ainakin viikon.
Ehkä jopa loputtomiin. Mitä te arvioisitte?
Milloin teiltä loppuu vesi ja ruoka? Milloin miehenne on teurastettu-
- tai myrkytetty bordelleissa? Muutaman päivän kuluttua.
- Se vie enintään muutaman päivän. - Olen taipuvainen uskomaan samoin.
Tunnetko tämän Catulluksen runon?
Anna minulle tuhansia suudelmia
Ja vielä tuhansia Älä laske niitä lukemattomia
Kateus ei silloin määrää tunne
Eikä juonittele menoksi päämme
Valtaistuinsalissa ei olisi ollut näin mukavaa.
"Haluni teitä miellyttää..."
Ole vaiti!
Caesar, minulla on tärkeää asiaa.
Egyptin kaleereja on varustettu itäsatamassa koko päivä.
- Milloin ne voivat hyökätä? - Huomenna, kun tuulee.
Polta ne yöllä.
Ne ovat lähellä rantaa. Tuli voi levitä kaupunkiin.
He eivät saa saartaa minua. Älä tee sitä ennen yötä.
Toimi salassa. Tarvitsen tämän päivän aikaa.
Onnea matkaan.
Miksi saamme toimia vasta yöllä?
En voi kertoa sitä ainakaan toistaiseksi.
- Flavius! - Se on tässä, Caesar. Se tuli juuri.
Jumalten ei pitäisi kiusata meitä.
Tämä on parempaa kuin toivoinkaan. Lähde. Aikaa ei ole paljon.
Tervehdys, Caesar.
Sitä sanotaan epilepsiaksi, sillä se aiheuttaa lihaskouristuksia.
Ennen uskottiin, että sairastuneet olivat jumalten suosiossa.
Sanotaan, että mahtava Aleksanteri sairasti tätä kaatumatautia.
Sanotaan, että mahtava Caesarkin sairastaa sitä.
- Sisogenes, kirjasto. - Mistä sinä puhut?
Roomalaiset sytyttivät Egyptin laivaston tuleen.
- Tuli on levinnyt kaupunkiin. - Kaupunkiinko?
Vain muutamaan rakennukseen, mutta kirjasto palaa.
Suuri kirjasto...
Aristoteleen käsikirjoitukset.
Platonin kirjoitukset, näytelmät ja historian teokset.
Heprealaisten Jumalan testamentti. Kirjojen kirja!
Palavat kaleerit ajautuivat kauppalaivojen sekaan.
- Entä omamme? - Ne ovat turvassa.
- Tarvitsen apua vankien kanssa. - Yhtäkään miestä ei liikene.
Saatan tarvita merimiehesikin.
Tapelkaa useammin vartijoiden kanssa. Se pukee teitä.
Olette kerta kerralta kauniimpi.
Ja te olette kerta kerralta röyhkeämpi.
- Ja kiireisempi. Suokaa anteeksi... - Haiseeko täällä savu?
Meidän oli poltettava Egyptin laivasto.
Laivat olivat vedessä. Pitikö ne polttaa kaupungin kaduilla?
Palavia mastoja kaatui kaduille ja rakennusten päälle.
Yksi niistä oli Aleksandrian suuri kirjasto.
Niin on kerrottu. Olen kovin pahoillani.
- Jos ette pahastu... - Pahastun. Sammutatteko tulen?
- Egyptiläisvangit sammuttavat sen. - Roomalaiset siis vain sytyttävät.
Pysykää lastenkamarissanne älkääkä ärsyttäkö aikuisia.
Viemmekö hänet pois?
Käytätte nerouttanne tuhoamiseen. Tuhoatte pyramideja ja kaupunkeja.
Kuinka te ja barbaarinne uskallatte sytyttää kirjastoni?
Leikkikää toki valloittajaa, suuri Caesar.
Raiskatkaa, murhatkaa ja ryöstäkää miljoonia ihmisiä-
- mutta yhdelläkään barbaarilla ei ole oikeutta tuhota ajattelun tuloksia!
Nyt riittää! Jättäkää meidät kahden.
Kutsun teitä sitten. Tämä ei vie kauan.
Tartutteko miekkaan tai keihääseen vai poltatteko minutkin?
Meidän täytyy päästä yhteisymmärrykseen.
Olen Caesar, olettepa minusta mitä mieltä tahansa.
Ja minä olen Kleopatra, Isiksen tytär!
Olette vain se, mikä sanon teidän olevan.
- Ette yhtään enempää. - Tervehdys, Caesar.
Te sisäsiittoisten vähä-älyisten jälkeläinen!
Kuinka uskallatte sanoa minua barbaariksi?
Isänne oli juomari, joka pääsi valtaistuimelle lahjomalla.
En enää kestä teitä menneen ajan suuruudella ylpeilijöitä.
- Ajattelen tulevaisuutta. - Totelkaa sitten minua.
Teitäkö? Kirjaimellisestiko? Olenko yksi valloituksistanne?
Kyllä olette, jos niin haluan ajatella.
Onko teillä oikeus tehdä minulle, mitä haluatte ja milloin haluatte?
On. Painakaa se mieleenne.
Pankaa toki laakerinlehväseppele päähänne-
- niin muistan, että Caesar tässä kunnioittaa minua.
Te puhutte liikaa.
Vakuutan-
- että minusta ei näin ole teille mitään iloa.
Caesar! Kuuportille on hyökätty!
Kuuportille on hyökätty.
Katapultit on tuhottava. Lähettäkää kilpikonna matkaan.
Muodostakaa kilpikonna!
- Meidän on aika hyökätä. - Ei.
- Meillä on legioona varalla. - Pysymme asemissamme.
Aamuun on kaksi tuntia. Pysymme asemissamme.
- Mitä aamulla tapahtuu? - Etkö tiedä? Aurinko nousee.
Ilmoita miehille voitosta. Vie porttia vartioineille viiniä.
Lähetä reservit ja levänneet Achillaan taakse.
- Saamme heidät pihteihin. - Kuka toisen puolen hoitaa?
Mithridateen armeija. Rufio haki heidät eilen.
- Miten Mithridates voi ehtiä tänne? - Kutsuin hänet ennen lähtöä.
Aleksandriaa ei puolusteta kahdella legioonalla-
- niin kuin sinä ja muut olette minulle toistelleet.
Maistan juomaanne, Isiksen tytär.
Jos se tappaa, tappakoon minut.
Lotus.
Pyyhit pikarin reunan maistettuasi juomaa. Miksi?
Miksikö? Suuni oli tahrannut sen.
Lotus. Maista sitä uudestaan.
Pothinus uhkasi tappaa minut.
Antakaa anteeksi, Teidän majesteettinne. Antakaa anteeksi.
Annan sinulle anteeksi.
Juo nyt.
Apollodorus!
Hiljaisuus! Rooman konsuli Gaius Julius Caesar tulee.
Nouskaa seisomaan.
Tämä on Rooman senaatin ja kansan tuomio ja määräys.
Täällä ei tuomita, ja täällä määrää Kleopatra eikä Rooma.
Hän on valehdellut. Hän ja orjat valehtelevat.
Sinua ei ole toistaiseksi syytetty.
Sinua syytetään nyt siitä, että lietsoit sotaa Roomaa vastaan-
- ja yritit murhata kuningatar Kleopatran.
Olet syyllinen molempiin, ja sinut tuomitaan kuolemaan.
Aurinko on liian kirkas. Vetäkää verhot eteen.
Tapatteko minutkin? Mistä minua syytetään?
Kuningas Ptolemaios ei enää ole Rooman suojeluksessa.
Hän lähtee palatsista. Hänet viedään Achillaan leiriin.
Lähetättekö minut omien joukkojeni luo?
Mukana seuraa hänen opettajansa Theodotus.
- Kuulitko? Sinäkin pelastut. - Älä virnuile, senkin pikku typerys.
Kuunnelkaa minua. Tiedätte, että Achillas on loukussa-
- teidän ja Mithridateen legioonien välissä.
Jos majesteetti lähetetään sinne, hän voi kuolla.
- Se on kuninkaan ammatin vaaroja. - Mutta ei minun.
Mitä minä tiedän sodasta?
Olen yksinkertainen oppinut, ajatusten ja sanojen mies.
Liian monien sanojen mies. Nyt riittää.
Määräys toteutetaan.
Flavius.
Palauta tikari Apollodorukselle.
Puhdista se. Se on täynnä Pothinuksen jäänteitä.
Tiedän. Olen väsynyt. Lupaan nukkua.
Olen pahoillani siitä, mitä teille lähes tapahtui.
Caesar, puhutteko hetkisen kanssani?
Eilinen oli raskas, yö pitkä ja aamu kiireinen.
Tiesittekö, että Apollodorus tappaa Pothinuksen?
Onneksi hän odotti kuolemantuomion langettamista.
Entä veljeni? Entä Theodotus? Kuolevatko hekin?
Luultavasti. Olen uupunut. Suokaa anteeksi.
Tiesitte, että todellista vaaraa ei ollut-
-ja että Mithridates oli tulossa.
- Miksette kertonut? - Sanoin, että olen valmiina.
- Minun täytyy nyt... - Ette luottanut minuun.
En hetkeäkään.
Olette silti tehnyt minusta kiistattoman kuningattaren.
- Olen Egyptin hallitsija. Miksi? - Puhukaamme siitä myöhemmin.
- Miksi? - Rooman parhaaksi.
- Egyptin parhaaksi. - Sen myös. Menkää nyt.
Tuota ei tarvita.
Minun ei tarvinnut paljastaa itseäni. Olisin voinut huutaa Flaviusta.
Miten monta tirkistysreikää olette tehnyt?
Tarkkaillaanko meitä nytkin?
Jos näette Flaviuksen, lähettäkää hänet tänne.
- Yritättekö yhä lähettää minut pois? - Mitä haluatte?
- Haluan auttaa teitä. - Minua ei voi kukaan auttaa.
- Nyt voi. - Jonain päivänä tämä paljastuu.
Maailma näkee, kun kaadun. Luhistun väkijoukon edessä.
Suuni vaahtoaa, ja he nauravat. Minut revitään kappaleiksi.
Jumalillakin oli tämä sairaus.
Hannibalilla ja suurella Aleksanterilla.
He luhistuivat lopulta, ja heidät revittiin kappaleiksi.
Teitä ei revitä. Minä pidän siitä huolen.
Rooman senaatin ja kansan nimissä ja niiden tahdon mukaisesti.
Itse Isis luopuisi paikastaan taivaassa kauneutesi vuoksi.
Et saa katsoa minua. Kukaan ei saa.
Jos muut eivät katso, he eivät tiedä, että minä katson.
- Sinun kuuluisi polvistua. - Näiden kuninkaiden nähdenkö?
He teeskentelevät, että he eivät katsele meitä.
Sinulla on niin luiset polvet.
Ne eivät ole vain luiset vaan myös tottumattomat tällaiseen.
- Heräämme aamulla aikaisin. - Menemmekö taas katsomaan vehnää?
Olen jo nähnyt niin paljon, että sillä ruokitaan Rooma.
Se riittää koko maailmalle.
Kultaako sitten? Voisit ostaa sillä koko maailman.
Voisin palkata enemmän legioonia kuin Roomalla on koskaan ollut.
Lisääkö graniittia, marmoria ja orjia, jotka rakentavat, mitä halutaan?
Vaiko parempia teitä Itään? Mitä en muka ole nähnyt?
Itse Egyptiä. Egyptin ydintä.
Minun vastuullani on Rooma.
Aleksanteri ymmärsi, että hän voi Egyptistä hallita maailmaa.
Hän oli nuori, ja sinä olet vielä nuorempi.
Tuossa iässä vaalitut unelmat hiipuvat ajan myötä.
- Eikö Caesar enää unelmoi? - Se on asemassani vaarallista.
Uskoisin, että se on välttämätöntä.
En voi olla poissa liian kauan. Marcus Antonius vaatii minua palaamaan.
Kotona odottaa sota idässä ja pohjoisessa.
Minua vastustetaan Roomassakin.
- Tee sama kuin Achillaalle. - Tämä on erilaista vastarintaa.
Siellä kudotaan seittiä.
Tiedät, miten käy, kun seittejä ei hajoteta kyllin usein.
Luotatko sinä siihen Marcus Antoniukseen?
Antonius on ainoa, johon luotan.
Hajottakoon hän seitit puolestasi. Jää sinä luokseni.
Olet vuoden ajan yksinvaltias ja saat tehdä, mitä tahdot.
En vain saa aikaa pysähtymään.
Jos... Kun palaat Roomaan...
Ovatko siellä odottavat sodat tärkeitä?
Merkityksettömiä sotia ei olekaan.
Olen lukenut kommenttejasi Gallian sodasta.
Millaisia ne ovat Catullukseen verrattuna?
Ne ovat erilaisia.
- Pitkäveteisiäkö? - Kuvailet ehkä hieman liikaa.
Olet tahdikas. Jotkut arvostelijani, kuten Brutus-
- sanovat minun kirjoittavan virheellisesti ja rahvaanomaisesti.
Olet säästänyt hänen henkensä useammin kuin kerran.
Sanotaan, että Brutus on sinun poikasi.
- Onko se totta? - Minulla ei ole poikaa.
- Calpurnia on kolmas vaimosi. - Neljäs.
Olette olleet naimisissa 12 vuotta.
Caesarilla ei silti edelleenkään ole poikaa.
On tunnettua, että Calpurnia on hedelmätön.
Nainen, joka ei voi saada lapsia, on kuin kuivunut joki.
En näe mitään syytä jatkaa tätä keskustelua.
Naisen tulee saada karu maa kantamaan hedelmää-
- ja tuoda elämää sinne, missä sitä ei ole-
- niin kuin Äiti Niilikin ravitsee ja virvoittaa maata.
Minä olen Niili.
Minä saan monta poikaa.
Isis on sanonut minulle niin.
Rintani ovat täynnä rakkautta ja elämää.
Lanteeni ovat pyöreät ja leveät.
Sanotaan, että sellaiset naiset synnyttävät poikia.
Silloin ensi kerralla, kun seisoit täällä yksin...
miksi sinä itkit?
- Siksi, että olin menettänyt jotain. - Mitä?
- Eliniän. Minun omani. - Älä puhu roskaa.
Hän valloitti maailman ja kuoli 32-vuotiaana. Minä olen 52.
Minun täytyy tyytyä siihen, etten anna maailman valloittaa minua.
Halusit varmasti samaa kuin hän. Haluat sitä varmasti edelleen.
Annahan, kun kerron. Kun olin 32 ja olin Espanjassa-
- näin Aleksanterin patsaan ja itkin silloinkin.
Jo silloin.
Haluan, että otat hänen miekkansa mukaasi.
Se on haudattu liian syvälle. Liian syvälle aikaan.
- Entä Aleksanterin mantteli? - Se on liian raskas Caesarille.
Entä hänen unelmansa?
Tee hänen unelmastaan omasi.
Omaksu hänen suuret suunnitelmansa.
Jatka siitä, mihin hän lopetti.
Valloitusten ketjusta syntyy yksi yhtenäinen maailma.
Yksi yhtenäinen maailma ja yksi kansa.
Yksi kansa, joka elää rauhassa.
- Sitäkö sinä minulta haluat? - Meiltä.
- Olisiko Aleksandria pääkaupunki? - Aleksanteri valitsi sen.
- Olen roomalainen. - Hän oli kreikkalainen.
- Kaikista tulee samaa kansaa. - Olen 52. Hän oli 32 ja epäonnistui.
Me onnistumme. Sinun unelmasi ja kunnianhimosi...
Yksi elinikä ei riitä sellaisten unelmien toteuttamiseen.
Aleksanterin mantteli ei ole liian raskas Roomalle ja Egyptille.
Jos hänen miekkansa on haudattu liian syvälle-
-sinun miekkasi korvaa sen.
Sekoitat politiikan ja intohimon, niin ettei niitä voi erottaa.
En ole ensimmäinen enkä viimeinen, joka niin tekee.
Tuli mitä tuli, Kleopatra, jätä minut kohtaloni huomaan.
Kohtalosi ei enää ole vain sinun.
Se on minunkin.
Pian syntyy eräs, joka kantaa Aleksanterin manttelia-
-Caesarin miekkaa ja Caesarin nimeä.
Caesarin nimissä hän hallitsee Egyptiä-
- ja koko maailmaa, jonka hänelle annamme.
Meidän lapsestamme tulee sinulle poika, Caesar.
Vannon sen Isiksen kautta.
Voitko lykätä paluutasi Roomaan vielä siihen saakka?
- Tulin heti, kun pääsin. - Olet tervetullut Caesarin taloon.
Halusin Caesarin vaimon tietävän...
Mieheni on mennyt naimisiin kuningatar Kleopatran kanssa.
Otatko viiniä? Se on yhtä suosikeistasi.
Juorujen mukaan heidät vihittiin egyptiläiseen tapaan.
Sitä ei voi ottaa vakavasti.
Caesarista tehtiin egyptiläinen jumala.
Caesar on vihdoin jumala. Se varmasti miellyttää häntä.
Calpurnia, sinä ja minä tunnemme Caesarin.
Avioliitto ei päde Roomassa. Tarkoitus on varmasti poliittinen.
Ehkä se oli maiden liiton vahvistava symbolinen teko tai barbaarien tapa.
Olet lojaali ja kiltti. Tulit niin pian kuin saatoit.
Valitettavasti ilkeät juorut ovat sinua ja totuutta nopeampia.
Oletko kuullut, että kuningatar Kleopatra odottaa Caesarin lasta?
Niin, Antonius, me tunnemme hänet. Sinä ja minä.
On oleva... On oleva...
Rooma.
Mahtava, yksinäinen ja rakkautta vailla.
Rakastajatar nousee maasta taivaaseen-
- ja koko maailma kokee oikeuden- mukaisuuden ja rakkauden kulta-ajan.
Isikselle syntyy poika!
Isikselle syntyy poika. Rooma näkee hänen verhoutuneen kultaan.
Itä näkee, kuinka hänet peitetään koruin ja aartein.
Egyptin ja Rooman poika!
Hän kokee täällä kohtalonsa!
Tee täsmälleen niin kuin minä sanon.
Kun lapsi on syntynyt ja hänet on voideltu prinssiksi-
-vie hänet Caesarille.
- Haenko Caesarin tänne? - Älä. Tee vain niin kuin sanon.
Vie lapsi Caesarille hänen miestensä edessä. Ymmärrätkö?
Kaikkien roomalaisten edessä.
Laske hänet Caesarin jalkojen juureen. Caesarin jalkojen juureen.
Minä teen sen.
- Caesaria ei ole ikinä menetetty. - Tuo oli mauton huomautus!
Muistakaa Rooman lait.
Jos otatte lapsen syliinne, tunnustatte sen perilliseksenne.
Poika.
Minulla on poika!
Tervehdys, Caesar!
Hänestä on tehty Egyptin kuningas. Äpärän nimi on prinssi Caesarion.
- Se sopii Rooman kruununperilliselle. - Roomassa ei ole kruunua.
Caesar ei sietäisi sellaista.
Mutta poika... Hän on aina halunnut poikaa.
- Olen iloinen Caesarin puolesta. - Sen ymmärtää.
Nyt kun Caesarilla on poika, Brutusta ei enää tarvitse pohtia.
Eikö se olekin helpotus, Casca? Sinä olet avoimesti se, mikä olet:
- Valehtelija ja pelkuri. - Brutus, imartelet Cascaa.
Jos Casca kääntyy, hän näkee Marcus Antoniuksen.
Häntä sietää pelätä enemmän kuin Caesarin poikavauvaa.
Roomalle on hyväksi, että Caesar on ollut niin kauan Egyptissä.
Häntä on alettu palvoa kuin jumalaa.
Miksi hän näyttäisi, että hän on kuolevainen?
Jotkut pelkäävät Caesarin kunnianhimoa.
Mitä hän voi tehdä? Tuhoaako hän valtakunnan?
Tuhoaa. Minä vakuutan, että hän tekee sen.
Kielesi on vanha mutta terävä, Cicero. Se katkaisee jonain päivänä pääsi.
Sen tekee sinun miekkasi, joka on yhtä terävä ja nopeampi.
Se myös pelkää päitä.
Ilma on paksuna viinin lemusta. Hengittäkäämme kevyesti.
Octavianus, tämä Caesarin poika...
- Järkyttikö asia teitä? - Ei.
Voisi luulla, että sananne ovat yhtä arvokkaita kuin kulta.
Käytän niitä kullan tavoin silloin, kun niistä on eniten hyötyä.
Entä hyveitänne? Ystävälläni on ystävä...
Sama koskee sitäkin.
On mahdollista, että kuolette elämättä koskaan hetkeäkään.
Luulitko, että lähden hyvästelemättä poikaani ja sinua?
Arvelimme, että jos tulemme luoksesi-
-viivyt hiukan pitempään.
Muista, poikani:
Sitä, mistä et päästä irti, ei voi viedä sinulta.
Tervehdys ja hyvästi, pikku Caesar.
Onko siitä sata vuotta, kun minut tuotiin jalkoihisi maton sisällä?
Vai oliko se eilen?
- Milloin kutsut meidät luoksesi? - Pian.
- Kuinka pian? Milloin? - Vie aikaa, ennen kuin olen Roomassa.
- Entä sitten, kun olet? - Kohtuullisen ajan kuluessa.
- Aika on vihollisemme. - Päihitänkö sen puolestasi?
Millaista suunnitelmaa ehdotat?
Minun on tuotava poikasi Roomaan.
Rooman täytyy nähdä Caesarin poika...
joka eräänä päivänä hallitsee Caesarin maailmaa.
Caesar.
Vuorovesi vaihtuu pian.
Aika ja vuorovesi.
Me jumalatkaan emme voi niille mitään.
Yli kahden vuoden kuluttua-
- ja monien Afrikan ja Vähä-Aasian sotien jälkeen-
- Caesar palasi vihdoinkin kotiin Italiaan-
- juhlimaan riemuvoittojaan ja hoitamaan asioitaan.
"Arvostuksen merkiksi senaatti on antanut Caesarille"-
- "Rooman elinikäisen yksinvaltiaan arvon ja etuoikeudet."
Elinikäinen yksinvaltias. Hän on vihdoinkin Rooman hallitsija.
Apollodorus, pane kaikki valmiiksi.
- Laivat, palvelijat... - Kaikki on valmiina.
Hän kutsuu meidät nyt luokseen-
- ja voin olla mukana hänen kruunajaisissaan.
- Majesteetti... - Kolme vuotta on valunut hukkaan.
Miksi senaatti tunnusti vasta nyt sen, minkä maailma jo tietää?
Sen, että Caesar on Rooman hallitsija.
- Rufio haluaa puhua. - Majesteetti on ymmärtänyt väärin.
Asia on aivan selvä. Caesar on Rooman elinikäinen yksinvaltias.
Aivan, mutta Rooman yksinvaltias ei ole sen hallitsija.
Kukaan ei voi sanoa itseään Rooman hallitsijaksi.
Se on vaarallisen lähellä sanaa, jota Roomassa ei siedetä.
Kuningas.
Mitä yksinvaltiaan arvo merkitsee?
Hän saa Rooman kansan elinikäisen kunnioituksen.
Entä yksinvaltiaan käskyt?
Ne pitää aina hyväksyttää Rooman senaatissa.
Kiitos, Rufio.
Vihollinen! Vihollinen!
Sisogenes.
Teistä on varmasti outoa, että ehdotin Kleopatran kutsumista tänne.
Egyptihän on Rooman virallinen liittolainen.
- Yllätyin kuitenkin kannatuksesta. - Niinkö?
Kiitos, että sain olla läsnä päivän istunnossa.
Oli innoittavaa nähdä vapaiden miesten ilmaisevan tahtonsa vapaasti.
Hän halusi olla läsnä. Minusta siitä ei ollut mitään vahinkoa.
Tästä lähin en enää koskaan epäile Egyptin rikkauksia.
Kaikella Egyptin kullallakaan ei voi ostaa roomalaisen senaattorin kunniaa.
Se tuntuu kuitenkin riittävän senaattorin äänen ostamiseen.
Kuinka se menikään?
"Rooma näkee hänen verhoutuneen kultaan."
Sanotaan, että kansan vastaanotto on ylitsevuotava.
Kuningatar käski saattueen kulkea hitaasti, jotta kansa ehtii nauttia.
Voisi luulla, että Kleopatra haluaa voittaa kansan suosion.
Meidän on syytä uskoa juuri niin.
Roomassa ei ole nähty tällaista sitten Romuluksen ja Remuksen.
Poika on kovin peloton.
- Kuningatar voitti kansan puolelleen. - Niin, kansan.
Kävele kuin kuningas. Pidä pääsi pystyssä.
Kuuntele, kuinka he hurraavat. Asetu valtaistuimelle.
Kumarra oikealle ja vasemmalle.
Vilkaise vihaisesti jotakuta, joka ei miellytä sinua.
Hyvä. Minä tärisen. Huomaatko sen?
Ei, älä hymyile. He lakkaavat tärisemästä.
Vangit raahataan yksitellen eteesi.
Tällä ei enää ole valtaa, joten hän on merkityksetön.
Haluat vaikuttaa jalolta hallitsijalta. Mitä sanot?
Minä armahdan sinut.
Kovempaa. Kaikkien pitää kuulla, kun armahdat jonkun.
Minä armahdan sinut.
Kuka tuolta tulee?
Tämä on ystävä, johon luotit ja joka petti sinut.
Hän on mahtava, rikas ja hyvästä perheestä. Hän polvistuu-
- ja rukoilee ystävyyttäsi ja luottamustasi.
Mitä sinä teet, pieni kuningas?
Caesar joutuu toivomaan sitä, mikä määrätään tehtäväksi.
Kuivaan suot ja vapautan Rooman malariasta ja pyydän itselleni ruokaa.
Hallitsen Tiberin tulvia-
- ja parannan Ostian satamaa ruokkiakseni kunnianhimoani.
Joudunko toivomaan teiltä kirjastoja ja Italian kansan tasavertaisuutta?
- Moni ehdotus ansaitsee tukemme. - Vai ansaitsee tukenne?
Pitääkö Caesarin pyytää lupaa senaatilta kuin koulupojan?
Väitättekö, ettei senaatti enää toimi Rooman parhaaksi?
- Aiotteko lopettaa lainsäädännön? - Minun tulee olla laki!
Minun sanani pitää olla Rooman parhaaksi!
Muuten voitte riistää minulta yksinvaltiaan turhan arvonimen.
Olen kantanut miekkaa liian kauan. En voi leikkiä tyhjällä tupella.
Caesar varmasti muistaa yksinvaltiaan arvonimen symbolisen luonteen.
Se kohottaa teidät muiden yläpuolelle kiitokseksi riemuvoitoistanne.
Brutus, muistan riemuvoittoni hyvin.
Muistatko sinä? Farsaloksessa tärisit Antoniuksen edessä-
- kun hän halusi hyvästä syystä katkaista kaulasi.
Henkesi säästettiin käskystäni.
Sitä ei saanut aikaan toiveeni vaan käskyni.
Siksi seisot siinä ja lavertelet hyveistä. Istu.
En halua lisää merkityksettömiä etuoikeuksia-
- enkä rauhoittamisekseni aiottua kunniaa.
Olen mieluummin tavallinen nöyrä mies, joka palvelee Roomaa.
Miksi patsailla on aina niin elottomat silmät?
Oletteko nähneet Niilin? Säästäkää itseltänne matkan vaivat.
Niili on Kleopatran silmissä.
- On jo myöhä. - Roomassa hyvin myöhä.
Älä keskeytä minua, Cassius! Minä...
- Mihin jäinkään? - Palvelemiseen.
Niin, olen palvellut koko ikäni.
Valloitin Roomalle yli puolet maailmasta.
Menestyksenne on minun ansiotani.
Haluan nyt, että teette niin kuin minä käsken.
Nimittäkää minut Rooman keisariksi.
Teidän ei tarvitse istuutua uudelleen.
Majesteetti, kiitos vieraanvaraisuudestanne.
Hyvää yötä.
Kiitos ja hyvää yötä.
He paheksuvat tätä. Kokous olisi kuulunut pitää senaatissa.
Paheksuvatko he?
En ymmärrä, miksi patsaiden silmät ovat aina niin elottomat.
He paheksuvat minua, kun esittelet minua näin.
Siksi he kieltävät sinulta sen, mikä on jo sinun.
Jumalalliset oikeuteni, vai kuinka?
Niin, niin juuri.
Minun jumalalliset oikeuteni.
Pohtikoon pohtiva senaatti nyt sitä.
Oletteko varma siitä, mitä haluatte niin epätoivoisesti?
- Olen aina ollut varma. - Entä Caesar?
Voiko joku puhua hänen puolestaan?
Ei.
Hyvää yötä.
Pitääkö meidän seistä Caesarin asettaman uuden jumalattaren edessä?
- Pitääkö meidän polvistua? - Ei vielä.
Tuonne on jätetty tilaa uudelle jumalalle.
Kun jumala Caesar seisoo jumalatar Kleopatran rinnalla-
-saamme madella molempien edessä.
- Jos se päivä koittaa. - Hän tahtoo keisariksi.
- Puhe johtui sairaudesta. - Sairaus vie hengen meiltä kaikilta.
Häntä on siitä asti pitänyt sanoa jumalaksi.
Keisari ja jumala. Ei vain kuningas, vaan keisari ja jumala!
- Avaa silmäsi. - Mitä minusta haluatte?
Kun kansa ajattelee Rooman kunniaa, sen mielessä on yksi mies: Brutus.
Kunniasi ja vastuusi kautta, pelasta Rooma Caesarilta!
- Älä pyydä minua tuhoamaan häntä. - Silloin Caesar tuhoaa Rooman.
Antoniuksella on hyviä uutisia ystäviltäni.
Lucius Cotta ehdottaa huomenna, että minusta tulee kuningas.
Senaatti hyväksyy sen.
En ymmärrä.
- Kuningas ja keisari. - Hyväksytäänkö se?
Olen viime aikoina nauttinut eräästä yksinvaltiaan etuoikeudesta.
Olen nimittänyt senaattoreja. Yli puolet senaattoreista on nimittämiäni.
Olet jälleen kerran kutsunut Mithridateen joukot etukäteen.
Nimitys hyväksytään. Huominen, maaliskuun idus, muistetaan iäti.
Minut nimitetään Rooman kuninkaaksi.
- Kuninkaaksi, mutta ei Rooman. - Eikö Rooman? Mitä sinä puhut?
Teistä tulee Italian rajojen ulkopuolella olevan alueen kuningas.
Ystävännekin pelkäävät kansaa.
- Ehkä ajan mittaan... - Pelkäävät kansaa! Mitä ajanhukkaa.
Muun paitsi Rooman kuningasko?
Gallian savimajojen ja Britannian luolienko?
Italian rajojen ulkopuolella olevan imperiumin.
- En hyväksy tätä. - Se on tarkoitettu tyhjäksi eleeksi.
Saat taas arvonimen, jolla hivellään itsetuntoasi.
En muuta.
Hyväksyykö senaatti sen? Hyväksy nimitys, Caesar.
En ole koskaan tyytynyt puoleen voittoon.
Et tyydy nytkään. Voin sanoa sinulle vain sen, mitä opetit minulle:
Ota vähän vähitellen, kunnes kaikki on sinun.
Julistakoot sinut vaikka yhden Vähä-Aasian puun kuninkaaksi.
- Loppu tulee aikanaan. - Teenkö jälleen kaiken uudestaan?
Sinua odottaa se, mitä et ole koskaan tehnyt etkä valloittanut.
Italian ulkopuolella olevista legioonista tulee sinun legiooniasi.
Saat Egyptin kullan ja vallan, sinun Egyptisi.
Caesar, sinä voit valloittaa koko maailman.
Etkö ymmärrä?
Kuninkaita ei valita. Jumalia ei valita.
Niin juuri. Ei vain Rooma vaan koko Italia-
-putoaa käsiinne kuin kypsä hedelmä.
Nimittäkööt teidät kuninkaaksi. Legioonani ovat teidän.
Teemme yhdessä valloituksia, joista Aleksanterikaan ei osannut uneksia.
Rooma. Mitä oli Rooma, kun Sulla kuoli-
-ja Crassus lyötiin Parthiassa?
Samat miehet tulivat luokseni-
- ja uikuttivat kuin pelokkaat koirat: "Caesar, pelasta meidät!"
He olisivat tehneet minusta kuninkaan, mutta en suostunut.
Hänet heitettiin muurin yli. Se ei ole kaunis näky.
Rahanlainaaja Titus. Miksi hänet tapettiin ja tuotiin tänne?
Minua varoitetaan. Ehkä minä olen seuraava.
Uskaltaisivatko he uhata sinua?
- Missä poikani oli? - Ei kovin kaukana. Hän pelästyi.
- Montako legioonaa Lepiduksella on? - 15, ehkä enemmän.
- Missä? - Skyytiassa.
Illastamme Lepiduksen kanssa.
Puhumme joukoista, taistelukentistä ja niistä, jotka kuolevat.
Tarjotkoot huomenna vaikka Libyan aavikon kuninkuutta. Hyväksyn sen.
Hän on Caesar, jota rakastaa koko Rooma...
ja ainakin yksi meistä.
Hänen täytyy kuolla, jotta Rooma voi elää.
Jos se on tehtävä, toimikaamme häpeilemättä ja pelkäämättä.
Haluamme osoittaa, ettei Rooma hyväksy kuningasta.
Se on tehtävä päivänvalossa vapaiden miesten tapaan.
Minkä päivän valossa, Brutus? Huomisenko?
Senaatin curiassako?
Kannammeko me kaikki aseita?
Decimus, saata Caesar huomisaamuna kotoaan senaattiin.
Cimber, Marcus Antonius ei saa päästä Caesarin seuraan.
Pidä hänet sivussa. Kerro jotain, mitä kuulit tänään.
Muistin erään omituisen asian.
Caesar kysyi jokaiselta, miten haluaisimme kuolla.
Kun oli Caesarin vuoro, hän katsoi suoraan minuun ja sanoi: "Nopeasti."
Eikö olekin omituista?
- Pelkäsin, että nukut. - Caesarion nukkuu.
- Hän valvoi yöllä. - Pelkäsikö hän myrskyä?
Hän kiisti pelkäävänsä, mutta näin, että hän pelkäsi.
- Tuletko sisään? - Decimus odottaa.
Hän tuli saattamaan minut senaattiin.
- Decimusko? Onko näin käynyt ennen? - Hän on ovela poliitikko.
Hän haluaa tänään näkyä seurassani.
- Pidä Antonius lähelläsi. - Sinäkin!
Rooman naiset ovat tänään tartuttaneet pelon toisiinsa.
Calpurnia pyysi minua jäämään kotiin.
Miksi? Miksei hän halunnut, että menet sinne?
Hän vain näki painajaisia. Siinä kaikki.
Hän heräsi huutoonsa myrskyn aikaan.
Hän näki unta, että minut murhattiin. Patsaani oli yltä päältä veressä.
Palvelusväki kertoi tulisista hahmoista ja sen sellaisesta.
Foorumilla on nähty outoja lintuja.
Yksi lensi senaattiin ja pudotti laakerinoksan-
- Pompeiuksen patsaan jalkojen juureen.
Pompeiuksenko?
- Minua pelottaa, Caesar. - Älä kiellä minua menemästä.
Haluatko, että Caesarin sanotaan luopuneen maailmasta ukkosen takia?
Pakeneeko jumaluus kuolevaisten taikauskon takia?
Tunnen, että tarvitset minua, mutta en voi auttaa.
Auta minua elämään niin kuin olen aina elänyt: eri tavalla kuin muut-
- joille elämä on vain alituista kuolemanpelkoa.
Olkoot omat jumalasi ja minun jumalani kanssasi.
Maailma on täynnä pieniä miehiä. Sinä olet poikkeus.
Tuli palaa.
Tuhon tuulet puhaltavat.
Rooma, mahtava ja yksinäinen-
-tuhon tuulet tarttuvat sinuun!
Myrskyt ja rakeet tappavat vehnän, linnut ja elävät olennot-
-taivaat... ja itse jumalat.
Poikani!
Caesar! Caesar! Caesar!
- En ehtinyt aiemmin. Tehtävää riitti. - Olet tehnyt kaiken oikein hyvin.
- Tuossako hän... - Niin.
Kuolleille sankareille rakennetaan Egyptissä muistomerkkejä.
Täällä heidät poltetaan kuin roskat. Hyvästi.
Toin teille saattajan. Teidän ei tarvitse pelätä.
Eikö minun tarvitse pelätä? Se ei kelpaa jäämisen syyksi.
Kaikki tapahtui kovin nopeasti. Minun on koottava maailman sirpaleet.
- Caesar... Te, joka pakenette... - Miksi jäisin?
En tiedä, mitä tunnen. Minua väsyttää.
En osaa ilmaista itseäni, kun olen kanssanne.
Sinähän olet hyvä puhuja, Antonius.
Luit Caesarin testamentin-
- niille vetisteleville, murhanhimoisille roomalaisille.
Perilliseksi nimettiin sukulaispoika Octavianus.
Tiedän syyn siihen. Ellei Octavianusta olisi nimetty-
- miten kauan te ja poikanne olisitte saaneet elää?
Jos Caesarista olisi tullut kuningas, olisiko hän nimennyt Octavianuksen?
Kaikki on nyt ohitse.
Caesar ja unelma, joka murhattiin hänen mukanaan.
Se oli ensin Aleksanterin unelma...
ja sitten Caesarin. Se on nyt mennyttä.
- Rooma on saatava järjestykseen. - Taas Rooma!
Brutus, Cassius ja muut pakenivat. Heidät on tapettava.
Sitten Caesarin on saatava arvonimi, jota hän ei eläessään saanut.
Kuollut kuningas, kuollut jumala. Sitä ei Roomakaan pelkää.
Caesarion voi vaatia sekä kuninkaan että jumalan arvoa.
Missä oikeusistuimessa me sitä vaatisimme?
Esitän asian itse Rooman senaatille.
Niin varmasti esitätkin.
Kun senaattorit lakkaavat nauramasta, julistammeko sodan Roomalle?
Ei. Tähän kaikkeen tarvittaisiin Caesaria.
Aikaa on enää vähän.
Tarvittaisiin toinen Caesar.
Kiitos silti. Muistan ystävällisyytesi aina.
- Luovutatte liian helposti. - Niinkö?
Haluan tulla Aleksandriaan keskustelemaan kanssanne.
Tulisin tänä iltana, jos vain voisin.
Yrittäkää muistaa.
VÄLIAIKA
Antonius etsi Caesarin murhaajia yli kaksi vuotta.
Vihdoin hän kohtasi heidät Filippissä-
- omiensa ja Caesarin perillisen Octavianuksen legioonien kanssa.
Ensin kuoli Cassius oman käden kautta-
-ja sitten kuolivat Brutus ja muut.
Tervehdys, Antonius!
Tervehdys, Antoniuksen sotilaat.
Muistakaa Filippi.
Hän voitti siellä.
Herra, tännepäin.
Telttani on täällä.
Tapaan Octavianuksen myöhemmin. Hän masentaa minua.
Te lupasitte.
Taistelu on ohi, ja me voitimme. Voit pian paremmin.
Paikkani on sinun luonasi. Et olisi saanut estää minua.
- Caesar oli liian sairas. - Caesarko? Niin, unohdan aina.
Olen perinyt hänen nimensä.
Miksikäs ei? Kukaan ei sekoita sinua toiseen Caesariin.
Joukkosi taistelivat urheasti minun johdollani.
- Agrippa piti minut ajan tasalla. - Mitä sinä siellä teit?
Taistelu käytiin maalla, ei vedessä tukeilla.
Otitko Agrippan mukaan sateen varalta?
Mennäänkö maalle tappelemaan?
Rauhoittukaa. Meidän täytyy keskustella.
Onko sinulla jotain sitä vastaan, että Agrippa jää?
Minulla on aina jotain Agrippaa vastaan.
Olet varmasti ehtinyt miettiä ongelmaa, kun olet sairastanut.
On parasta, että jatkamme triumviraattia.
- Sinä, minä ja Lepidus. - Hyvä on sitten.
Lepidus saa Afrikan ja saaret, sinä Espanjan ja Gallian.
Roomaa ja Italiaa hallitsemme me kolme yhdessä.
- Mitä sinä saat? - Kaiken muun.
Jos Lepidus on Afrikassa ja sinä Idässä-
- minun täytyy huolehtia Roomasta ja Italiasta.
Espanjan ja Gallian rahat eivät riitä. Roomassa kapinoidaan veroja vastaan.
Onko asia sovittu?
Sovittu.
- Olisiko Caesar pitänyt siitä? - Aivan varmasti.
Isiksen huntu olisi ehkä häirinnyt häntä.
On kulunut kolme vuotta, ja hän on enää kuva roomalaisessa kolikossa.
Niissäkö, joita toin? Octavianus teetti rahat-
- Caesarin jumalaksi kohottamisen muistoksi.
Hän halusi periä Caesarin jumaluuden kaiken muun ohella.
Kuollut jumala ei voi muuttaa testamenttiaan.
Antonius esitti Caesarionin vaateet senaatille. Hän piti sen lupauksen.
- Hän pitää loputkin. - Caesar kuoli jo kolme vuotta sitten.
- Filippistäkin on jo yli vuosi. - Antonius tulee.
- Hän tarvitsee Egyptiä. - Te olette Egypti.
Sitä minä tarkoitinkin. Antonius tarvitsee minua.
Päätäni alkaa särkeä, kun puhut rahasta. Vaihda puheenaihetta.
Hyvä on. Roomasta kuuluu uutisia.
Octavianus on karkottanut Lepiduksen maasta.
Kunpa en olisi tänään juonut niin paljon.
Samaa minäkin toivon.
- Hermostutanko sinua, Rufio? - Hermostutatte.
Caesar ei koskaan ollut juopunut. Hän oli aina hillitty.
Parthian sodasta ei tule helppoa.
- Montako legioonaa meillä on? - Vaikea sanoa.
- Karkureita on paljon. - Karkureitako?
Heille ei ole maksettu kuukausiin.
Kreikassa asuin miesten kanssa ja söin heidän kanssaan.
Olin yksi heistä.
Nyt he ovat etäisiä kuin pelkkä muisto vain.
Meidän täytyy hankkia heille kultaa-
- vehnää, tarvikkeita, laivoja ja haarniskoita.
Mistä ehdottaisit meidän etsivän niitä?
- Ehkä idästä. - Syyriastako?
- Kauempaa etelästä. - Etiopiastako?
- Pohjoisempaa. - Älä mainitse häntä!
En kerjää häneltä apua. Miksei hän tarjoa sitä?
- Hän ei ehkä tiedä. - Hän tietää kaiken. Tässäkö on kiitos?
Tulkoon hän luokseni. Olenko Caesaria huonompi?
Hän on Egyptin kuningatar.
Alastomana kukaan ei enää ole kuningatar.
Alastonta kenraaliakaan ei erota muista.
Kenraali on ilman sotilaita kuin alaston.
Hyvä on. Kohtaamme puolimatkassa.
Sinä saat määrätä hänet tulemaan luokseni.
- Määrätäkö? - Kutsu hänet.
Rukoile, houkuttele... Valitse itse.
Hirnu vaikka kuin orhi, kunhan tuot hänet luokseni.
Ymmärrän asemasi, Rufio. Sinäkin varmasti ymmärrät minun.
En aio liittyä niihin kuningattariin-
- jotka tärisevät onnesta saatuaan käskyn mennä Antoniuksen luo.
- En puhunut käskemisestä. - Puhuit kutsumisesta.
Antonius tarkoitti käskyä. Olen Egyptin kuningatar.
Pysyn Egyptin maaperällä.
Tarsus ei ole maailman äärissä.
En astu askeltakaan Egyptistä.
Minä suostun tapaamaan herra Antoniuksen-
-mutta ainoastaan Egyptin maaperällä.
On löydettävä molempia tyydyttävä tapa, aika ja paikka.
Onko, Rufio?
Kleopatra.
Kleopatra!
Se on hän. Sen täytyy olla hän.
Hän lupasi tavata teidät vain Egyptin maaperällä.
Naiset myöntyvät aina lopulta.
Toivota hänet puolestani tervetulleeksi.
Pyydä hänet hänen kunniakseen pidettäviin juhliin.
Pidä kiirettä. Tekemistä on paljon.
Lähetä kokit luokseni.
Suo anteeksi, Rufio. Sinä tässä et ymmärrä.
Kuningatar Kleopatra on Egyptin alueella ja pysyy siellä.
Oppinut Sisogenes-
- me olemme Tarsuksessa, emme Aleksandriassa.
Sinä olet Tarsuksessa. Minä olen Egyptissä.
Jos Antonius haluaa tavata majesteetin tänään tai huomenna-
-hän saa luvan tulla Egyptiin.
Teen parhaani puhuakseni Antoniuksen ympäri.
- Tulitpa pian, Marcus Antonius. - Viivyttely olisi anteeksiantamatonta.
- Halusin ehtiä järjestää vastaanoton. - Se olisi ollut anteeksiantamatonta.
Ole suvaitsevampi. Anna joskus itsellesi anteeksi.
On kulunut lähes kolme vuotta, ja olet yhä kauniimpi.
Kolme vuottako? Niin kauanko? Aika on kulunut vilkkaan.
Kaulakorusi on tehty kultakolikoista.
Kolikoissa on Caesarin kuva.
- Onko se sinusta kaunis? - Oikein kaunis.
Sinun asusi on oikein pukeva. Onko se kreikkalainen?
Kreikkalaiset esineet miellyttävät minua.
Olen lähes kreikkalainen, joten olen imarreltu.
Onpa epätavallinen kaulakoru.
Siinä on vain Caesarin kuvia. Mistä sait sen?
Teetin sen. Käytän sitä aina.
Juhla-ateria on satumainen.
Laivalla on kovin rajalliset mahdollisuudet.
Laiva on satumainen aivan kuten kuningatar, satumainen Kleopatra.
Marcus Antoniuskaan ei ole aivan tuntematon maailmalla.
- Tapaamisestamme on vuosi... - Lähes kolme vuotta.
Ja hallitset jo kolmasosaa Roomasta.
Etkö salli itsesi unohtaa Caesaria?
Olipa outo sananvalinta. Enkö salli sitä?
Täytyykö sinun roikottaa häntä kaulassasi?
Unohdat, miten rikasta elämäsi on kolmen vuoden aikana ollut.
Sinäkään et ole pitkästynyt. Hallitset Egyptiä yksin.
Vuodet ovat olleet vilkkaita, mutta eivät rikkaita. Siinä on eroa.
Kuningattaren päivässä ei voi olla kylliksi tunteja.
Öisin tunteja on liikaa, joten täytän ne muistoilla.
- Muisteletteko Caesaria? - Ja unelmaa, joka lähes toteutui.
Muistatko?
Muistan, mitä sanoin sinä iltana Roomassa.
Sanoit sinä iltana niin paljon niin monille.
- Lähetä kaikki pois. - Olen järjestänyt viihdettä.
Kreikkalainen tanssi toivottaa Bacchuksen tervetulleeksi.
Jos minä lähden, muidenkin täytyy lähteä.
Tulen sitten takaisin, ja sinä ja minä voimme puhua kahden.
- Milloin tulet takaisin? - Tunnin tai kahden kuluttua.
- Miten kauan viivyt? - Siihen asti, kun sanottavaa ei ole.
Oletko hyvä uimari? Lähdemme auringon noustessa.
En ymmärrä.
Lähdemme kotiin Aleksandriaan, Egyptiin.
Tulitko tänne vain yhdeksi illaksi, vain nolaamaan minut?
Etkö olisi niin nolattu, jos viettäisit yön kanssani?
Olen ennenkin sanonut, että en osaa ilmaista itseäni sinulle.
- Niin paljon on sanomatta. - En voi tietää sitä.
- Sinäkin jätät paljon sanomatta. - Se pätee varmasti kaikkiin.
Jää hetkeksi. Tunnen sinua niin vähän, vaikka olemme tunteneet kauan.
- Anna minulle aikaa. - En voi.
Eivät Egypti ja Rooma yhdessä eivätkä jumalatkaan voi antaa sinulle aikaa.
Käytä se aika, joka sinulla on.
Älä tuhlaa sitä leikkimällä jumalaa täällä Tarsuksessa-
- kun Octavianuksesta tulee Roomassa jumala.
Tanssi on ilmeisesti päättynyt.
Nouse istumaan. Haluan nähdä, nukutko muistot ylläsi.
Sanomatta jäänyt vaivaa sinua niin, että tuhoaminen kai helpottaa.
Minä sanon sinulle jotain nyt heti.
- Ehkä joskus toiste. - Nyt!
Caesar...
Valloittaa, valloittaa.
Hän pakottaa maailman polvilleen.
Mutta minä en ole Caesar.
Olenpa kuinka urhea, viisas ja vahva tahansa, en koskaan ole Caesar.
Caesar teki kaiken paremmin, taisteli ja rakasti paremmin.
Häntä ei voi paeta.
Caesarin varjo on ikuisesti koko maailmankaikkeuden yllä.
Sanoit Roomassa: "Tule Aleksandriaan milloin tahdot."
Sanoin: "Tulisin nyt, jos voisin."
Kumarran Caesarin antamaa valta- istuinta ja ehdotan uutta sopimusta.
Puhun Caesarin pojasta ja sinun ja Caesarin unelmasta.
Aleksanterin maailmasta, jota hallitsette sinä ja Caesar.
Missä on Antonius? Missä on Marcus Antonius?
Suuri, jumalallinen Antonius!
Tässä.
Hän on tässä.
Askeleen Caesarin takana-
- Caesarin oikealla sivulla, Caesarin varjossa.
Miten moni on rakastanut sinua hänen jälkeensä?
Yksi, kymmenen vai eikö yksikään?
Suutelivatko he Caesarin huulin? Huudatko hänen nimeään?
Oletko jälkeenpäin anellut anteeksi hänen muistoltaan?
Tulitko tänne täynnä viiniä ja itsesääliä-
-päihittämään Caesarin?
Olet täyttänyt elämäni niin kauan.
Olet kuin voimakas ääni, jonka kuulen koko sydämelläni.
Haluan vapautua sinusta ja sinun haluamisestasi.
Haluan lakata pelkäämästä.
Sitäkö, että Caesar ei sallisi sitä?
En koskaan vapaudu sinusta.
Heti kun näin sinun saapuvan Roomaan siinä kivihirviössä-
- ja kun sädehdit auringossa kuin pieni kultainen leikkikalu-
- kadehdin Caesaria niin, että voin pahoin.
En kadehtinut Caesarilta voittoja, arvonimiä enkä hurraavaa kansaa.
Kadehdin häneltä sinua.
Kun tapasimme Roomassa, muistin sinut.
- Mietin, miten olin saattanut unohtaa. - Kuinka niin muistit?
Olit vuosia sitten nuorena ratsuväen upseerina Aleksandriassa.
Esimiehesi oli se lihava kenraali. Mikä hänen nimensä oli?
- Gabinius. - Niin, Gabinius.
Olin 12-vuotias ja rakastin sinua.
- Älä hupsi. - Se on totta.
Rakastavaiset haluavat aina rakastaa ensimmäisinä.
Ehkä.
- Se on leikkiä. Kumpi rakasti ensin? - Minä.
Jos edes huomasit minua, luultavasti pelkäsit minua.
Kaikki tietävät, että roomalaiset pilkkovat lapsia-
-ja syöttävät heidät hevosilleen.
Tämä on meidän alkumme.
Tästä yöstä lähtien et saa koskaan kadehtia Caesaria-
-etkä ketään etkä mitään muutakaan.
Tämä ei kuitenkaan ole mitään uutta.
Antonius on vuosikaudet elänyt murusilla-
- joita Julius Caesarin pöydästä on putoillut.
Mielestäni he ansaitsevat toisensa.
Pysyköön Egyptissä ja tuhlatkoon oman elämänsä-
- mutta Rooman kansan omaisuutta hän ei tuhlaa.
Rooman kansan!
Mitä Rooman kansa kunniasta ja omaisuudesta piittaa?
Onko Antonius tyytyväinen?
Jos on, niin hekin ovat.
Lakaiseeko Antonius valtakunnan Kleopatran sängyn alle?
Häntä jumaloivat roomalaiset huokaavat ja ovat tyytyväisiä.
Hän voi olla poissa loputtomiin uhraamatta heille ajatustakaan-
- mutta hän pysyy silti Rooman kansan sydämissä.
Hän on kaukana Roomasta mutta ei kaukana Caesarista ja tämän pojasta.
- Puhutko minusta, Germanicus? - En, Octavianus, vaan Caesarista.
Minä olen Caesar.
Vain niin kauan kuin Antonius on kaukana Roomasta.
Antonius!
Älä viivy liian kauan Aleksandriassa!
Germanicus.
Älä viivy liian kauan Roomassa.
- Paljonko Antonius tietää? - Kaiken ja enemmänkin.
Olen kirjoittanut säännöllisesti ja lähettänyt viestejä.
- Mitä hän on vastannut? - Että hän ei enää ole kiinnostunut.
Hän ei aio palata Roomaan. Hän ymmärtää, mitä hän menettää...
mutta hän ei suostu jättämään teitä.
Kaatakaa vuohenmaitoa.
Kaatakaa lisää vuohenmaitoa. Ei liikaa.
Noin.
Lehmän-, vuohen-vai aasinmaitoa?
Mikä pehmentää parran parhaiten?
Ajaako Octavianus partansa vain kerran viikossa?
Hän antaa tuulen puhaltaa hahtuvan pois.
- Tiesit, että Germanicus on täällä. - Niin tiesin.
Mitä pidät parrasta? Minulla oli nuorena punainen parta.
Mikset ole tavannut häntä?
Kun lähdet, pitääkö sinun olla kauan poissa?
Otan tällaisia mukaan.
Roomassa ei ollut tällaisia, kun viimeksi kävin siellä.
Kun hautani perustuksia kaivettiin, työläiset löysivät vanhan muurin.
Joku oli raaputtanut siihen satoja vuosia sitten:
"Et eilen ollut täällä, enkä saanut nukuttua."
"Tuletko tänä iltana tänne?"
Luuletko, että he tapasivat enää koskaan?
Kaikki, mitä haluan syleillä, katsoa ja omistaa-
-on täällä sinun luonasi.
En saa sääliä itseäni.
Kuningattaret eivät joskus ole kuninkaita tai prinssejä parempia.
Se ei tunnu oikeudenmukaiselta.
Minun olisi pitänyt tuntea näin kauan sitten, kun olin hyvin nuori-
- kun ajattelin, että rakkaus tuntuu tällaiselta.
Olen odottanut niin kauan ja sitten äkkiä koen sen näin myöhään.
Se tekee kipeää. Rakkaus voi viiltää sydäntä.
- Varo Octavianusta. - Hänen sietää varoa minua.
Rooma ei halua sisällissotaa välillenne.
Et ole vielä valmis siihen.
Maailma on täynnä rakkautta. Sotia ei enää tule.
Sinun pitää saada osuutesi.
Arvonimesi ja valtasi pitää ilmoittaa tarkasti.
Idän herruuttasi ei saa epäillä.
- Miten minä selviän, Antonius? - Samoin kuin minä.
Henkäys kerrallaan.
Jokainen tuo meidät henkäyksen verran lähemmäs toisiamme.
Viet mukanasi niin suuren osan minusta niin kauas.
Muista minut! He yrittävät saada sinut unohtamaan.
Unohtamaanko? Miten?
En koskaan voi olla tämän kauempana sinusta.
Hän tulee ensin Brundisiumiin.
Agrippa ja minä järjestämme suuret vastaanottomenot.
Näytämme Antoniukselle, miten rakas roomalaisille ja meille kaikille...
- hän on ja on ollut. - Hän on ollut kauan poissa.
Ehkä saamme hänet pysymään luonamme vielä kauemmin.
Voit ehkä auttaa, Octavia, jos tulet Brundisiumiin.
On kulunut vasta puoli vuotta...
Agrippa ja esi-isämme suokoot anteeksi-
- mutta nuori leski ei saa lakata elämästä.
Et ole lähtenyt talostani miehesi kuoltua.
Ajattele terveyttäsi. Vaihtelu tekee sinulle hyvää.
Agrippa ja esi-isämme suokoot anteeksi.
Haluan mielelläni vaihtelua.
Ei mikään eikä kukaan voi sädehtiä auringossa häntä kirkkaammin.
Ei Antonius eikä kukaan muukaan voi pitää sormiaan erossa Octaviasta.
Kuinka voisin paremmin osoittaa hyvää tahtoani Antoniukselle?
Kuinka hän voisi paremmin osoittaa rauhantahtoaan kuin suostumalla?
Entä Kleopatra?
Ehdotatko, että kutsumme hänet häihin?
Muistatko, kun Julius Caesar palasi ja Kleopatra tuli Roomaan?
Caesarin sydän ja mieli olivat kuin myrkytetyt.
Hänellä oli kaatumatauti, mutta siinä oli muutakin.
- Kleopatra. - Muistan sen hyvin.
- Antonius ei ole Caesar. - Se on onni.
Jos hän nai Octavian, unohtaako hän Kleopatran?
- Antaako Kleopatra hänen unohtaa? - Luultavasti ei.
- Saanko puhua? - Kerro pian!
Roomasta tuli uutisia. Antonius ja Octavianus ovat liittoutuneet.
Antonius sai 10 legioonaa lisää ja koko Idän.
- Egyptistä tulee Rooman liittolainen. - Se on tehty!
- Hänellä on lisää uutisia. - Ei ole.
- Häntä pelottaa. - Oliko sinulla muuta?
Suokaa anteeksi, majesteetti, mutta on solmittu avioliitto.
Se vahvistaa valtioliiton. Caesarin sisar Octavia on vihitty...
Antoniuksen kanssa.
Oliko muuta?
He ovat nyt Ateenassa. Octavia palaa vuoden kuluessa Roomaan.
Antonius tulee Aleksandriaan neuvottelemaan Egyptin kanssa.
Jättäkää minut yksin.
Ei.
Haluan olla täysin yksin.
Antonius!
Miellyttääkö se sinua, puolisoni?
- Kovasti. - Se on valmistettu täällä Ateenassa.
Se ei ole yhtä käytännöllinen kuin roomalaiset.
Kreikkalaiset ovat heikkoina kauneuteen.
- Eikö ruoka miellytä? - Toki. Minulla vain ei ole nälkä.
- Jos jokin muu maistuisi paremmin... - Usko jo! Olen tyytyväinen, Octavia.
Jumalat tietävät, että miellytät minua...
kaikin tavoin.
- Onko Domitiuksesta kuultu? - Hän ei päässyt palatsiin.
Häntä ei päästetty edes kaupunkiin.
Jos suotte anteeksi...
Sinun ei tarvitse mennä.
Kun miehet puhuvat valtion asioista, huomaan aina miettiväni-
-miksi viini on pilaantunut.
Hyvää yötä, Rufio.
Hyvää yötä, puolisoni.
Domitius käännytettiin portilta. Montako heitä nyt on?
Viisi lähettilästänne on tänä vuonna käännytetty pois.
- Jos olisit itse mennyt... - Pyysin säästyä siltä. Lupasitte sen.
Sopimus on tehtävä, jotta saamme vehnää ja kultaa.
En voi neuvotella hänen kanssaan!
Hän ei ota ketään muuta vastaan.
Entä jos hän käännyttää minut pois?
Se on mahdotonta.
Oletteko koskaan todella jättänyt häntä?
En.
Olen odottanut audienssia kolme päivää.
- Missä asiassa? - Ulos! Puhun majesteetin kanssa.
- Olette Egyptin hallitsijan edessä. - Tiedän!
- Kertokaa asianne. - En puhu siitä julkisesti.
En myönnä audiensseja tuntemattomille.
Minä olen Marcus Antonius.
Tiedän, kuka olet. Mikä sinä nykyään olet?
Rooman lähettiläs ja Italian itäpuolisten alueiden prokonsuli.
- Onpa vaikuttava arvonimi. - Saanko yksityisaudienssin?
Ilman Egyptin liittolaisuutta-
- et pystyisi pitämään alueita vallassasi.
- Eikö totta? - Se on mahdollista.
Olet siis tullut luokseni anelemaan.
- Jos niin haluat ajatella. - Haluan.
Käyttäydy hallitsijan edessä niin kuin anelijan kuuluu.
Mene polvillesi.
- Mitä? - Mene polvillesi.
- Pyydätkö Rooman prokonsulia... - Pyysin Julius Caesaria.
Sinulta minä vaadin sitä!
Pyytämäsi sopimus solmitaan seuraavin ehdoin:
Rooman prokonsulin ominaisuudessa-
- luovutat heti seuraavat alueet Egyptille:
Juudea, Jordania, Armenia, Foinikia, Siinai, Arabia-
-ja Kyproksen ja Kreetan saaret.
Vaadit kolmannesta valtakunnasta!
Muotoilen asian toisin:
Jätän sinulle kaksi kolmannesta.
Oletpa antelias. En voi hyväksyä ehtoja.
Ehdotan, että harkitset asiaa.
Voit ehkä kysyä neuvoa Roomassa olevalta herraltasi.
- Herraltaniko? - Octavianukselta.
Octavianus Caesarilta.
En ole sanonut, että saat lähteä.
Voit lähteä.
Menkää ulos. Majesteetti ja minä puhumme kahden.
Ulos, tai pilkon teidät ja syötän hevosille!
Roomalaiset pelottelevat pikkutyttöjä noin.
Heistä on mukavaa pelotella tyttöjä. Odottakaa ulkona.
Nain Octavian koko Rooman nähden taatakseni rauhan.
Suutelitko häntä, vai kättelittekö hääyönä?
Rooma juhli avioliittoa etukäteen. Miten olisin voinut kieltäytyä?
Sanomalla "ei" niin kuin kaikille vaatimuksilleni.
Niin kohtuuttomia vaaditaan avuttomalta viholliselta.
Et ole avuton. Et vielä.
En voi antaa niitä alueita. Riitaantuisin Rooman kanssa.
Miksi luulet minun vaatineen niitä?
Octavianus haluaa juuri sitä! Se ei olisi viisasta.
Onko viisasta antaa Rooma, Italia ja koko maailma Octavianukselle-
- madella hänen edessään kaikkien nähden-
- naida hänen sisarensa ja lempiä häntä-
- korvaukseksi siitä, että viivyit niin kauan egyptiläisen porttosi luona?
Oletko vihainen, koska jaoin alueet Octavianuksen kanssa-
-vai koska nain hänen sisarensa?
Sekä että. Piru sinut periköön, kun et ymmärrä!
- Enpä huomannut pyytää neuvoasi. - Siksi oletkin Octavianuksen orja.
Kahleesi on hyvin hienostunut-
- hempeäpuheinen ja kovin hyveellinen.
Hän kuulemma nukkuu täysissä pukeissa.
Tulin takaisin. Se on tärkeintä.
Niinkö? Milloin palaat, kun herrasi napsauttaa sormiaan?
Vai palaatko Octavian luo?
Minulla on vain yksi herra.
- Rakkauteni sinua kohtaan. - Ei.
Älä anna rakkauden olla herrasi.
Älä koskaan. Jos annat rakkaudelle vallan-
- unohdat mitä ja kuka olet ja mitä haluat.
Onko se, mitä haluat, niin paljon arvokkaampaa?
En huoli rakkautta herrakseni.
- Et siis rakasta. - En huoli Octavianustakaan.
- Häntä ei tarvitse pelätä. - Olet kovin itsevarma.
Onko Octavianuksella herraa?
Hänen kunnianhimonsa. Hän haluaa hallita Roomaa.
Rooma on vasta alkua. Mikä häntä estää?
- Sinä ja minä. - Ja minun poikani!
Hän on Caesarin nimen ja kunnian oikeutettu perillinen.
Octavianus on varastanut ne.
Hän tuhoaa sisarensa nimissä Rooman rakkauden sinua kohtaan.
Avioliittonne avulla hän on tehnyt minusta huorasi.
Eikö Octavianusta tarvitse pelätä?
Hänellä tässä ei ole mitään pelättävää.
Valloitan minkä tahansa kaupungin-
- löydän armeijojen heikkoudet ja päihitän ne.
Jos joudun istahtamaan ja puhumaan kuiskaillen-
- pienin painotuksin ja elein, olen pian lyöty.
Aikeeni olivat mitä parhaimmat-
- mutta en olisi voinut saada pahempaa aikaan.
Aikaa on vielä.
Onko kukaan kysynyt, mitä minä haluan?
Elää kanssasi rauhassa ja rakastaen.
Millä ehdoilla antaudut täysin?
Ensin nait minut egyptiläisin menoin niin kuin Caesar.
Se ei ole ehto vaan palkinto.
Nimitä valtasi nojalla Caesarion Egyptin kuninkaaksi-
- niin hallitsemme yhdessä hänen nimissään.
Mieluusti.
Luovuta Egyptille kaikki alueet, joita vaadin.
Sinun on tehtävä se vahvistaaksesi valtaasi.
Muuten menetämme väistämättä kaiken.
Etkö näe sitä?
Minä en näe mitään muuta kuin sinut.
En anna Antoniukselle anteeksi. Hän nai sen naisen barbaarien menoin.
Se ei merkitse mitään Roomassa. Itse Caesar...
Niin, Antonius piiloutuu hänen muistonsa taa.
Kerropa, Germanicus, heittikö Caesar kolmanneksen valtakunnasta-
-Kleopatran ansaitsevaan syliin?
Julius Caesar valloitti kyseessä olevat alueet.
Niiden hallintaoikeus on hänen pojallaan.
Suuren Caesarin nimessä-
- luovutan sen oikeuden Ptolemaios Caesarionille.
Rooman suuruus ei piile siinä, mitä se ottaa-
-vaan siinä, mitä se antaa.
"Rooman suuruus piilee siinä, mitä se antaa", hän sanoo.
Sitten hän antaa pois alueita, jotka eivät ole hänen.
Kleopatra ottaa ne ja ottaa varmasti lisääkin.
Siitä seuraa sota.
Hän ja minä tiedämme, että syttyy sota.
En kuitenkaan puhu sodan puolesta-
- enkä myöskään puhu Antoniusta vastaan.
Minut täytyy pakottaa sotimaan.
Rooman kansan täytyy pakottaa minut sotimaan.
Sen täytyy rynnätä senaattiin ja vaatia sitä.
Jos toimimme nopeasti, pääsemme roomalaisten tietämättä Kreikkaan.
Te ja Rufio alatte heti lastata joukkoja laivaan.
- Jos joukot päätetään viedä Kreikkaan. - Se on päätetty.
Mieheni eivät kestä merenkäyntiä hyvin.
He taistelevat ja marssivat maalla.
He tekevät, mitä käsketään, kuten minun mieheni.
Joukkojani käsken minä! He eivät vielä ole...
He ovat yhä roomalaisia.
Minä tietenkin teen, mitä käsketään.
Antonius tekee lopullisen päätöksen-
- ja hän varmasti päättää niin. Siinä oli kaikki.
Olisi viisasta olla riitelemättä upseeriemme kuullen.
Sinun upseeriesi.
Minkä päätöksen olet päättänyt minun tekevän?
Miksei joukkoja saisi viedä Kreikkaan?
En halua sotia Roomaa vastaan.
Marcus Antonius johtaa 100 000 miehen joukkoja.
- Octavianus ei ryhdy taisteluun. - Hänen on pakko, kun joukot tulevat.
Rooma ei julista sotaa sinua vastaan.
- En ole samaa mieltä. - En ole kysynyt mielipidettäsi.
Ette niin, kun uskalsin epäillä 300 laivan rakentamista.
Sodan voi estää valmistautumalla siihen.
Onko joku joskus rakentanut 300 sotalaivaa joutumatta sotaan?
Me saamme haluamamme ilman sotaakin.
Kuunnelkaa, majesteetti.
Uskon, että olemme hyvin lähellä sotaa.
Meitä ohjaillaan ja manipuloidaan meidän tahtomattamme.
Octavia lähetti delegaation, johon kuuluu Rooman arvostetuimpia miehiä.
Miksi? He voivat viedä Antoniukselta tuliaisina vain...
nöyryyttävän ja tarpeettoman avioeron Octaviasta-
-ja kieltäytymisen vastaanotosta.
Se tehtiin minun käskystäni. Vastuu on minulla.
Mutta minä tein sen.
- Mitä ehdotat? - Lähden Roomaan.
Vakuutan Octavianukselle ja Rooman kansalle, että haluamme rauhaa.
Mene sitten. Mene Roomaan.
Sisogenes!
Ole varovainen.
Pidät tuosta vanhasta miehestä. Huolesi näkyy selvästi.
Suo anteeksi, mutta osoitat eräänlaista rakkautta.
Neuvotelkoot, minkä ehtivät.
Aika on puolellamme. Vahvistumme koko ajan.
Seinät eivät usko korviaan, kun kuulevat tämän hiljaisuuden.
Oikealta...
ja vasemmalta.
Rooman kansan kutsu kuuluu selkeästi-
- mutta Rooman senaatilla ei ole antaa vastausta.
Istummeko sitten vain-
-ja kuuntelemme?
Kukaan ei epäröi julistaa sotaa Kleopatralle.
Miten se onnistuu julistamatta sotaa Marcus Antoniukselle-
- jota Rooma rakastaa ja joka rakastaa Roomaa?
"Jota Rooma rakastaa ja joka rakastaa Roomaa."
Minulla on tässä testamentti-
- jonka on tehnyt Roomaa rakastava Antonius.
Lukekaa itse, miten syvästi Antonius teitä ja Roomaa rakastaa.
Tämä on hänen testamenttinsa, jossa on hänen sinettinsä.
Se tuotiin Antoniuksen pyynnöstä Egyptistä pyhään temppeliimme.
Sen toi Sisogenes. Se oli erikoinen tehtävä erikoiselle miehelle.
Hän on läheinen Kleopatralle, joka luottaa häneen.
Lukekaa Antoniuksen testamentin loppu.
Painakaa rakkaan Antoniuksenne viimeinen tahto mieleenne.
Se kertoo hänen rakkaudestaan Roomaa kohtaan.
Siinä lukee, että kun hän on kuollut...
Kun Marcus Antonius on kuollut-
-hän toivoo, että hänet haudataan-
- hänelle niin rakkaaseen Aleksandriaan!
Egyptiin, egyptiläisten joukkoon.
Egyptiläisen huoransa rinnalle.
Enkö puhu totta?
Puhunko minä totta?
Sota!
Kannattelen edessänne sodan kultaista keihästä-
- jonka Rooman senaatti on yksimielisesti asettanut käteeni.
Nyt teidän, Rooman kansa, täytyy näyttää minulle tie.
Missä vihollinen on?
Missä Egypti on? Näyttäkää!
Ei! Ei!
Tuossa! Egypti on tuossa!
Roomalaiset taistelivat jälleen toisiaan vastaan.
Kuten Antonius oli ennustanut-
- Octavianuksen joukot odottivat siellä, missä he tulivat maihin.
Se tapahtui Kreikan Aktionissa.
Hyökkäämme auringon noustessa.
Yksinkertainen suunnitelma toimisi maalla-
-mutta merellä se ei ole kovin viisas.
Vihollisella on vähemmän miehiä ja laivoja.
Epäröiköön hän.
Voin tuhota hänet merellä tai maalla. Olen valinnut meren.
Euphranor, ilmoittaudu Kleopatran alukseen satamassa.
Voit siellä selittää, miksi yksin- kertainen suunnitelmani epäonnistuu.
Sinut on vapautettu tehtävistäsi.
Uhraatte meritaisteluun kaiken: itsenne, laivat ja meidät.
- Milloin päätitte sen? - Suo anteeksi, Rufio.
Canidius ja minä olemme kouluttaneet 200 000 miestä 20 maasta.
20 000 jalkaväen ja ratsuväen miestä raahataan laivoihin.
He ovat huomenna merisairaita ja peloissaan. Miksi?
Siksi, että olen päättänyt niin!
On kunnia taistella Antoniuksen rinnalla milloin ja missä tahansa.
Noin puhuu aito roomalainen, Ramos.
Saat taistella rinnallani Rufion sijasta.
Rufio jääköön Hänen majesteettinsa alukseen.
- Kuten tahdotte. - Canidius jää maajoukkojen luo.
Kuuluta voittoamme vuorelta, jos haluat.
- Kuten tahdotte. - Niin juuri. Kuten minä tahdon.
Voitte mennä.
Antonius!
- Mitä sinulle on tapahtunut? - Minulleko?
Sinä olet muuttanut minut.
- Onko Octavianuksen merkki nähty? - Kultainen kotka.
Saamme sen auringonlaskuun mennessä.
Tietäköön Octavianus, että tulemme.
Kuulkoon vihollinen Antoniuksen legioonien äänen!
Hän on tulossa. Ilmoittakaa se Caesarin alukseen.
Noudattakaa käskyjäni tarkalleen.
Toivottavasti Antonius ei ole muuttanut suunnitelmaansa.
Siellä hän menee samoin kuin satoja kertoja maalla. Suoraan keskeltä.
Kunpa hän olisi maalla. Voisimme suojata hänen sivustojaan.
Emme voi.
Antakaa merkki amiraali Euphranorille Kleopatran alukselle.
- Euphranor johtaa... - Hän johtaa leikkilaivastoa.
Egyptin kuningatar haluaa seurata sotaa-
- jota käyvät Antonius ja 20 000 roomalaista.
Antonius ja hänen saattueensa lähtivät Octavianuksen perään.
- Hän pääsi läpi keskeltä. - He sulkevat tien hänen takanaan.
- Voimme pidätellä heitä. - Agrippa vetää joukot takaisin.
Hän seuraa Antoniusta, joka kohtaa Octavianuksen.
- Mitä olette saaneet tietää? - Antonius pääsi läpi keskeltä.
Hän on Rooman laivaston keskellä ja ajaa takaa Octavianusta.
Vauhtia!
He kiihdyttivät vauhtia. Emme saa heitä kiinni.
Sitten meidän pitää hidastaa heitä.
Pankaa katapultit ja keihäät valmiiksi.
Tähdätkää korkealle älkääkä alas.
Katapultit ja keihäät!
Katapultit!
Octavianuksen alukset ovat paljon nopeampia kuin meidän lotjamme.
Miksei hän pysy katapulttien ulottumattomissa?
Katapultit!
Herrani!
Meihin osui! Yksi airorivi tuhoutui.
- Alus kääntyi kyljittäin. - Me onnistumme.
Nousemme alukseen ja tuhoamme hänet.
Octavianus!
Octavianus! Ole todellinen Caesar!
- Missä hän piileksii? - Octavianus ei ole aluksessa.
Hän meni ansaan.
Käykää Antoniuksen kimppuun kaikin voimin.
Kuuluuko Antoniuksesta mitään?
Sanoit, että hän valtasi Octavianuksen aluksen.
Hän hyökkäsi alukseen, jossa on Octavianuksen merkit.
Jos Octavianus on aluksessa...
Vaikka Antonius tappaisi hänet, hän on Rooman laivaston saartama.
- Lähettäkää apua. - Joukkoja ei ole.
He hajottavat laivastomme. Antonius on yksin ja loukussa.
He lähestyvät häntä kuin koiralauma haavoittunutta karhua.
- Missä Antoniuksen alus on? - Mennyttä.
- Entä Octavianuksen alus? - Se palaa avuttomana.
Uskooko amiraali...
että Antonius on kuollut?
- Onko tuuli sopiva Egyptin-matkalle? - On.
Lähdemme heti.
Pankaa miehet airoihin ja nostakaa ankkurit. Lähdemme Egyptiin.
Canidius!
Muistakaa aina, että Aktionin taistelun jälkeen-
- kun Octavianus ja Antonius olivat kuolleet-
- näitte voittajan lähtevän kultaisella aluksellaan.
Hän lähtee. Kleopatra lähtee!
- Hän jättää minut! - Herrani. Herrani!
Olemme menettäneet paljon miehiä.
Meidän täytyy rohkaista miehiä.
Kuolevat kutsuvat teitä, ja elävät tarvitsevat apua. Älkää jättäkö heitä.
Kuunnelkaa!
Apua!
Minulla on hyviä uutisia, Caesar.
Kleopatra pakenee, ja Antonius seuraa häntä. Olemme voittaneet.
Nostakaa airot!
Majesteetti haluaa tavata teidät. Tulisitteko alas?
Ehkä hän voi tulla tänne.
Haluatteko ruokaa tai viiniä?
Majesteetti määräsi näin.
Hän pelkää, että saatatte vahingoittaa itseänne.
Älä mene.
Octavianus on tullut Syyrian kautta Egyptiin.
Hän voi olla täällä muutamassa viikossa.
Aleksandriassa on kaksi sinulle uskollista legioonaa.
Ne ja niiden upseerit odottavat sinun ottavan komennon.
Jos et puhu minulle, puhu edes Rufiolle-
-tai kenelle hyvänsä.
Antonius, sano, mitä haluat, niin se tehdään.
Siitä on kauan, kun olet katsonut minua. Älä käänny pois-
- vaikka katsot minua noin. Silmäsi kipunoivat vihaa.
Niissä palaa vihan tuli.
Miksi, Antonius?
Siksikö, että pakenin? He sanoivat, että olet kuollut!
Mitä olisin voinut tehdä?
Mihin olisin voinut mennä-
-kun olin yhtäkkiä menettänyt sinut...
ellen poikani luo omaan maahani, Caesarionin luokse Egyptiin?
Halusin pelastaa molemmat Octavianukselta.
Sinä olisit halunnut, että lähden.
Sinä olisit määrännyt niin.
Sano, että olisit!
He sanoivat, että olet kuollut.
He olivat oikeassa.
Minä olen kuollut.
Gaius Julius Caesarin joukot-
-etenevät esteittä kohti Aleksandriaa.
Gaius Julius Caesarinko? Onko Octavianus varastanut koko nimen?
Caesar ilmoitti, ettei hänellä enää ole kiistaa Kleopatran kanssa.
Vieköön sitten joukkonsa pois ja menköön kotiin.
Hän sanoi, että Egypti valitsee nyt sodan tai rauhan.
Itse hän toivoo ainoastaan rauhaa.
Millä ehdoilla hän solmii tämän ehdoitta tehtävän rauhan?
Hän vaatii vain symbolisen teon-
-osoituksen ja eleen-
- joka kuvastaa Kleopatran hyvää tahtoa.
- Mitä Octavianus haluaa? - Marcus Antoniuksen.
Marcus Antoniuksen päänkö?
Viekää tämä hänelle. Tämä on minun vastaukseni.
Egyptiläiset ovat anteliaita.
Hän saa kaksi päätä yhden hinnalla.
Hän saa joko kaksi tai sitten ei ainoatakaan.
Minulle kerrottiin, että tulet tänne nukkumaan.
- En tullut nukkumaan. - Tulit viettämään yön täällä.
En ole yksin.
Vanha kaveri ja minä jaamme kokemuksiamme.
Hän on kuin huonetoveri tai hautatoveri.
Olisiko Caesar sinun sijassasi täällä?
Piileksit kuunvalossa ja kierit itsesäälissä.
Toistat itseäsi! Keksi jotakin uutta.
Ennen olit tällainen vain juovuksissa. Antonius haluaa surullisia lauluja.
Onnistut paremmin, kun neuvottelet Octavianuksen kanssa.
Mikset antanut päätäni Agrippalle?
Toinen kuolemani olisi kivuton, ja hyötyisit siitä.
Voisit solmia uuden liiton Rooman kanssa.
En halua solmia uutta liittoa.
Mitä sinä sitten haluat?
Tulin hakemaan Marcus Antoniusta.
Joukkojen rippeet, Rufio, poikani, minä ja koko Egypti-
-odottavat häntä.
- Aikaa on vain vähän. - Marcus Antoniustako?
Täällä ei ole ketään sen nimistä.
Ei ainakaan elävää.
Mihin on vähän aikaa?
Pitäisikö minun ilmestyä sotisovassa miekka molemmissa käsissä?
Agrippa! Octavianus!
Tehkää tilaa! Marcus Antonius pelastaa kaikki!
Antoniuksenko sinä haluat? Hän kuoli Aktionissa-
-kun hän pakeni.
Hän yritti kuulemma juosta vetten päällä, muttet pitänyt häntä kädestä.
Rufio ja joukkoni odottavat. Mitä?
Haluavatko he kysyä sitä, mitä miettivät kuten minäkin?
"Mikset sinä ole kuollut?"
"Miten voit elää?"
"Mikset makaa meren pohjassa"-
- "verettömänä ja turvonneena kunniallisen kuoleman koettuasi?"
Pyysit pakenemistasi anteeksi. Itkit ja kerroit syyn.
Sinulla on lapsi ja maasi. Keneltä minä voin pyytää anteeksi?
Niiltä tuhansiltako, jotka eivät enää kuule?
Kerronko minä syyni?
Sanonko vain, että rakastin?
Kun näin sinun lähtevän, en voinut ajatella mitään muuta-
- en kuolleita, Roomaa, Egyptiä, voittoa, häviötä, kunniaa, häpeää-
- vaan vain sitä, että seuraan rakkaintani.
Rakkaimpani, herrani, kutsui minua!
Minä seurasin sinua ja vasta sitten katsoin taakseni...
ja näin.
Kuinka oikeassa olitkaan.
Herraksi kannattaa valita kuka tahansa tai mikä tahansa-
-mutta ei koskaan rakkautta.
Kuinka väärässä minä olinkaan.
Antonius, rakkaus, jota seurasit, on tässä.
Se myydään valtakunnasta.
Ilman sinua, Antonius, en halua elää tässä maailmassa...
ja vielä vähemmän valloittaa sitä.
Minulle ei olisi rakkautta missään muualla.
Haluatko, että kuolen kanssasi? Minä kuolen.
Haluatko, että elän kanssasi?
Tyydyn valintaasi.
Onko meidän liian myöhäistä valita elämä?
Parempi myöhään kuin ei milloinkaan.
Kaupungista kuuluu hälyttäviä uutisia.
Kansa pelkää. Osa on jo jättänyt kotinsa.
Yöllä levitettiin satoja tiedonantoja.
Niitä oli torilla ja jopa temppelien seinissä.
Ne on allekirjoittanut Octavianus Gaius Julius Caesar Augustus.
Hän lupaa kansalle rauhaa, jos se antautuu. Muuten se tuhotaan.
Poistin tiedonannot ja määräsin tapettaviksi ne-
- jotka huhuavat Antoniuksen miesten hylänneen hänet.
Mikä rangaistus seuraa, jos huhut ovat totta?
- Mistä tiedätte? - Tunnen roomalaiset.
On vain yksi herra, jota he eivät koskaan petä.
Se herra on voitto.
Annoitte Antoniuksen mennä aivan kuin...
Olisitpa nähnyt hänet.
Hän oli niin valtavan ylpeä ja peloton...
aivan kuin ennen.
Onko kaikki palvelijani vapautettu?
- On. He halusivat ensin siivota. - Octavianus siivotkoon itse.
Lähettäkää tänne vartiopäällikkö ja kolme parasta miestä-
-pukeutuneena kauppiaiksi.
He saattavat Caesarionin pois Egyptistä-
-ainakin toistaiseksi.
Entä te? Harkitkaa vielä uudelleen.
Kaksi nopeinta laivaanne ovat itäsatamassa.
Kannatko minut laivaan maton sisälle kätkettynä?
Ei.
En enää voi paeta kenenkään Caesarin luokse.
- Te siis aiotte... - Minä jään Aleksandriaan.
Se on viimeinen paikka, mistä minua etsitään.
Se on kirjaimellisesti viimeinen paikka.
En ole koskaan epäillyt päätöksiänne.
- Älä epäile nytkään. - Antakaa minun jäädä luoksenne.
Charmian ja Eiras huolehtivat minusta. Jos Antonius...
Kun Antonius palaa, kerro hänelle, missä olen.
Odotan häntä.
Teemme yhdessä sen-
- minkä hän katsoo parhaaksi. Onko asia selvä?
- On, Teidän majesteettinne. - Oliko sinulla muuta asiaa?
Olen aina rakastanut teitä.
Ja minä olen aina tiennyt sen.
Rooma ei ole koskaan nähnyt tällaista armeijaa. Valloitamme Aasian.
On ajanhukkaa teurastaa Antoniuksen joukkojen rippeet.
Teurastusta ei tule, tuskin edes verenvuodatusta.
Onko taistelua koskaan voitettu täysin ilman väkivaltaa?
Haluan vielä tehdä tämän selväksi:
Haluan Antoniuksen ja Kleopatran elävinä.
Kleopatra pitää vangita elävänä.
Kleopatran toinen Rooman-saattue on ensimmäistäkin komeampi.
Tässä on sormus, jonka isäsi antoi sinulle.
Se on nyt ikuisesti sinun.
Kanna sitä ylpeänä ja kunniakkaasti.
Minä pelkään. Tiedän, ettei minun pitäisi.
Kuka niin on sanonut?
Kaikki kuninkaat ja etenkin kuningattaret pelkäävät.
He vain onnistuvat kätkemään sen.
Tavalliset ihmiset eivät kykene siihen.
Tervehdys, Antonius!
- Kuinka lähellä Octavianus on? - Tuon harjanteen takana.
Kun pimenee, hänen leirituliensa kajo näkyy.
Se on joukoillemme viehättävä näky, jopa kutsuva.
- He lämmittelevät tuliensa ääressä. - Niin.
Tunsin lämmön, kun ratsastin ohi.
- Montako legioonaa hänellä on? - 20. Meillä on 2.
- 12. ja... - Muiden rippeistä koottu.
Muistaakseni Caesar puolusti Aleksandriaa kahdella legioonalla.
Miten he iskevät, Rufio?
Sivuista tulee ratsuväkeä ja keskeltä jalkaväki.
Kolme norsua tulee tallaamaan kärpäsen kuoliaaksi.
Octavianus ja Agrippa ovat yhtä loistavia strategeja-
-kuin kaksi Vestan neitsyttä.
Ratsuväki ei pääse pehmeälle maalle.
- Kohtaamme jalkaväen siellä. - Se löisi meidät. Ei.
Seisokoot norsut. Me kärpäset puremme, surisemme ja kutitamme.
Kun päivä koittaa, mutta tulien kajo näkyy vielä taivaalla-
-me käymme hyökkäykseen.
Legioonamme ovat illalla suuremmat ja uskollisemmat.
Hyvää yötä.
Rufio, käske vartijoiden herättää minut juuri ennen päivänkoittoa.
- Hyvä on. - Rufio.
Jos vartijat unohtavat sen tai arvioivat ajan väärin...
herätätkö minut itse?
Vartijat herättävät teidät.
- Entä elleivät herätä? - Älkää pelätkö. Herätän teidät.
En koskaan pelkää.
En enää.
Rufio!
Taistelkaa!
Miksette te taistele?
Eikö kukaan teistä halua antaa Antoniuksen kuolla kunniakkaasti?
Ennen minua...
tätä kantoi toinen roomalainen, jonka Rooma tappoi.
Toinen... Caesar.
Ei.
Saamme hänet kyllä kiinni.
Saamme molemmat yhdessä.
Missä Kleopatra on?
Missä hän on?
Hänen majesteettinsa sanoi-
- että hän on viimeisessä paikassa, josta häntä etsitään.
Kirjaimellisesti viimeisessä paikassa.
Hän olisi voinut odottaa. Jälleen kerran-
-Kleopatra on ulottumattomissani-
- ja minun pitää kiiruhtaa hänen peräänsä.
Niin on ollut läpi elämän ja nyt sen jälkeenkin.
Yksi nainen, yksi rakkaus.
Mikään ei muutu...
paitsi elämä kuolemaksi.
Autatko minua?
- Auta minua kuolemaan, Apollodorus! - Haluan auttaa!
Mutta en voi.
Olen aina kadehtinut Rufiolta hänen pitkiä käsivarsiaan.
Viimeinen petos.
Minä petin itseni.
Miten voin olla osumatta siihen, mihin olen tähdännyt koko ikäni?
Tee minusta loppu.
Missä miekkani on? Rukoilen sinua. Tee minusta loppu.
Uskottelin, että kuningatar on kuollut.
Hän elää. Hän odottaa teitä haudassaan.
Odottaako Kleopatra?
Ehdin juuri ja juuri hänen luokseen, jos sinä autat minua.
Ehkä jos sitoisimme hänen haavansa tiukasti...
Se olisi tuskallista. Antakaamme hänen nukkua.
Nukkua...
Jos tulet tänä iltana...
minä voin nukkua...
synkkään uneen.
He kohtasivat kuitenkin.
- Rakastavaiset. - He kohtaavat aina.
Ikävöi minua.
En kovin pitkään. Lupaan sen.
Luulin aina, että kuolisin hienolla tavalla-
-niin kuin sotilaan kuuluu.
Sotilaan kuoleman.
Elin aina niin kuin sopivaksi katsoin.
Epäsopivasti.
Ajattelin hyvittää sen kuolemassa.
Odotin itseltäni kuolemassa liikaa-
-niin kuin elämässäkin.
- Pidätkö minua sylissäsi? - Tiukemmin kuin koskaan.
Pidä vielä tiukemmin.
Sinä ja minä todistamme, että rakkaus voittaa kuoleman.
Sinä ja minä.
Me osoitamme, että kuolema on ainoastaan yksi...
viimeinen syleily.
Suudelma...
joka vie minulta hengen.
En ole koskaan kokenut...
tällaista hiljaisuutta.
Käännä hänet.
Tämä on erikoista kansaa. Myrkky tuoksuu parfyymilta.
Etsi lisää ja kokeile sitä vaikeasti haavoittuneeseen.
Majesteetti, kuningatar Kleopatra on löydetty.
- Hänet on teljetty hautaan. - Pitäkää kiirettä.
Marcus Antonius on hänen luonaan. Hän on kuollut.
- Mitä? - Antonius on kuollut.
Noinko se sanotaan?
Noin helpostiko?
"Marcus Antonius on kuollut."
"Herra Antonius on kuollut."
Keitto on kuumaa. Keitto on kylmää.
Antonius on elossa. Antonius on kuollut.
Vapise kauhusta, kun sanot tuollaista.
Ellei se olekaan totta, Antonius rankaisee sinua!
Jos se on totta, voit kerskua lopun ikääsi-
- että sait lausua hänen nimensä hänen kuoltuaan.
Sellaisen miehen kuolema-
- pitää huutaa ilmoille. Se pitää kertoa karjuen.
Sen täytyy kaikua maailmankaikkeuden kaukaisimpaan kolkkaan.
Antonius on kuollut!
Roomalainen Marcus Antonius ei enää elä!
Sinun ei tarvitse kumartaa Caesaria.
En ole koskaan kumartanut.
Jos hän olisi täällä, tekisin sen kernaasti.
Minä olen Caesar.
Hyvä on, jos niin sanot, Octavianus.
- Katso minua. - Hyvä on, jos niin sanot.
Kaiken sen jälkeen, mitä on tapahtunut-
-olet kai tavallaan edelleen kaunis.
- Imartelet minua. - Kiinnostukseni on persoonatonta.
- Nyt imartelet itseäsi. - Sota on ohitse.
Maasi, omaisuutesi ja sinä kuulutte minulle.
Saat hallita Egyptin provinssia ja saat omaisuutesi takaisin.
Minulla on vain yksi ehto. Tulet ensin kanssani Roomaan.
- Vaunujesi takanako? - Katso minua.
Odottaisiko Rooman ylpeä kansa tuntikausia auringonpaahteessa-
- nähdäkseen ruumiini, joka raahataan foorumin halki?
Sinua vartioidaan tarkasti.
Octavianus, kun minä olen valmis kuolemaan...
minä kuolen.
Entä jos lupaan, että palaat turvallisesti Aleksandriaan?
Katso minua!
Mitä muuta voisit pyytää?
Et ole maininnut poikaani.
Poikaasi... Olin aivan unohtanut hänet.
- Missä hän on? - Turvassa.
Jos tulen mukaasi Roomaan...
annatko poikani ja hänen poikiensa hallita Egyptiä?
- Ja heidän poikiensa. - Teen parhaani.
Saanko sanasi, Rooman keisarin ja jumalan sanan?
Saat.
- Milloin lähden? - Mahdollisimman pian.
Olen nyt väsynyt ja kaipaan lepoa. Jättäisitkö minut yksin?
Saanko minä sinun sanasi-
- ettet vahingoita itseäsi millään tavalla?
Minä vannon sen... poikani hengen kautta.
Täytyykö vartijoiden jäädä tänne?
Minähän olen vannonut.
Vannoin poikani hengen kautta.
- Minun täytyy valmistautua matkaan. - Tekemistä on vain vähän.
Haluan ensin jotain syötävää.
Se antaa minulle voimia matkallani.
- Söisittekö hedelmiä? - Hae ne.
Charmian!
Entä sinä, Eiras?
Ette ole koskaan ollut ilman meitä.
Ette voi jättää meitä tänne.
Ehkä niitä riittää meille kaikille.
Hakekaa kirjoitustaulu. Lähetän Octavianukselle viestin.
Sananne menevät hukkaan.
Olen tuhlannut monia sanoja kovin moneen mieheen.
Esitän vielä viimeisen pyynnön.
- Suostuuko hän siihen? - Sitä en ehkä koskaan saa tietää.
Tässä tapauksessa luulen, että niin käy.
- Minä tarjoilen, kuten aina. - Minä olen aina tarjoillut.
Saatte molemmat odottaa ja pukea minut matkaani varten.
Puen ylleni... Haluan sen puvun, jossa Antonius näki minut ensi kerran.
Kultapuvunko?
Hänen täytyy heti nähdä kaukaakin, että se olen minä.
Anna tämä viime töiksesi vartijalle Octavianukselle vietäväksi.
Odota varmasti.
Saanko katsoa, ovatko viikunat sellaisia kuin pitää?
Maun sanotaan olevan kitkerä ja haihtuvan pian.
Minulla on omituisen virkeä olo.
Aivan kuin elämä olisi ollut vain pitkää unta.
Jonkun muun unta.
Nyt se on vihdoin päättynyt.
Mutta nyt alkaa...
minun oma uneni.
Se ei pääty koskaan.
Antonius.
Odota minua.
Tuon viestin Egyptin kuningattarelta.
Lue se. Tahtoopa hän mitä hyvänsä, hän saa sen Roomassa.
Keskustelen siitä, kun hän kävelee vaunujeni vierellä.
Mitä hän sanoo?
"Ainoa asia, jota teiltä pyydän"-
- "on saada levätä Antoniuksen rinnalla"-
- "aikojen loppuun saakka."
Toimiko valtiattaresi hyvin?
Äärimmäisen hyvin.
Tämä tapa sopii monista jaloista hallitsijoista viimeiselle.
Roomalainen kysyi:
"Toimiko valtiattaresi hyvin?"
Palvelija vastasi: "Äärimmäisen hyvin."
"Tämä tapa sopii monista jaloista hallitsijoista viimeiselle."